85 



Naar vi holde os simpelthen til Udviklingshistorien, er Slyngtraaden altsaa hverken 

 en Kløvningsknop eller den gamle Stængelspids, der er skudt til Side; men jeg maa dog 

 gjøre opmærksom paa, at der hos visse Rubladede med dækbladløse Svikler fremtræder For- 

 hold, der kunne gjøre os varsomme med Hensyn til for hurtigt at drage vore Slutninger af 

 Udviklingshistorien alene (se nedenfor: Tiaridium). Hos Ampélopsis er der imidlertid ingen 

 Grunde, der kraftigt tale for den St. Hilaireske Sympodiedannelse, og jeg maa derfor 

 betragte Udviklingshistoriens Kjendelse som fuldgyldig. Ranken maa da, naar vi lade de to 

 imødegaaede Tydninger falde, enten være en extraaxillær Sideknop eller Akselknop for det 

 neden for staaende Blad (for /' Fig. 16, 19 og 20). 



Mod det sidste taler først det aldeles usædvanlige Forhold*), at denne Knops Iste 

 Blad kom til at staa lige over Knoppens Støtteblad; dernæst det, at den slet ikke opstaar 

 i eller ved Bladets Aksel, som alle tidligere betragtede Akselknopper gjøre, det vil sige, 

 hvad Fig. 20 tydeligt viser, staar saaledes noje knyttet til Bladet, som Tilfældet er dels med 

 de ægte Akselknopper i Almindelighed, dels specielt med dem, der forekomme hos alle Ampe- 

 Udeer, selvfølgelig ogsaa hos Ampélopsis hederacea. Man vil se saadanne under Mærket g 

 paa Fig. 19, hvor de ligesom paa Fig. 20 først komme til Syne i den 3die øverste Bladaksel, 

 og paa Fig. 16, hvor der allerede findes en i den næstøverste; de forholde sig altsaa baade 

 i Henseende til den Maade, hvorpaa de ere knyttede til deres Støtteblad, og med Henseende 

 til deres Bladstilling (se Braun, Wigand o. fl.) som ægte Akselknopper. De opstaa under 

 1ste Periblemlag^). Jeg vil dog ikke undlade her at gjøre opmærksom paa, at der dog 

 idetmindste gives et Tilfælde, i hvilket flere i samme Aksel stillede Knopper, ikke ere saa 

 nøje knyttede til Støttebladet, som den enlige Akselknop plejer at være det; Akselknoppen 

 og Tillægsknopperne hos Aristolochia Siplio staa nemlig temmelig uafhængige af Bladet og 

 meget mere knyttede til Moderstænglen, hvad Fig. 14—16, XI, vise. Der er dog den store 

 Forskjel mellem dem og hine to Knopper hos AmpeUdeerne, at paa alle Aristolochias 

 er Bladstillingen ens i Forhold til Moderaxen, at de alle ere lige nøje knyttede til denne, 

 og endelig synes; det, at de alle opstaa fra et fælles ejendommeligt Meristem (det skra- 

 verede Parti Fig. 15), hvortil der intet Tilsvarende er hos Ampélopsis. 



Mod den første Antagelse derimod, at Slyngtraaden er en «extra-axillær» Sideknop 

 eller, som jeg hellere vil sige, et nextra-spiralstillet" Epiblastem, taler efter min Mening 

 ingen som helst Grund, efter at vi nu have lært af TJtricularia, at Knopdannelse «udenfor 

 Bladakslerne», paa Stænglens Sider, virkelig forekommer. 



Hvorledes det egenlig forholder sig hos Calla, fortjener vel en nærmere Ondersogelse. 

 Aksellinopperne og Slyngtraadene ligge ikke noje i samme Plan, i alt Fald hos enkelte Ampelideer, 

 hvilket jeg ikke har set anfort tidligere. Af Fig. 21 (Vitis vulpina] vil man saaledes se, at (de skrave- 

 rede) Akselknopper ligge i et Plan bag ved Slyngtraadenes. 



