86 



Sljngtraadens senere udvikling. Slyngtraadens Fremkomst have vi betragtet; 

 paa et meget fremmeligere udviklingstrin ser den ud som v^, Fig. 20, eller«, Fig.26 og 19. 

 Den er bleven en stor Cellemasse med noget uordenlige Periblemlag og Pleromrækker. 

 Spørgsmaalet om Vækstpunktets Deling træder nu atter frem her; thi Slyngtraaden forholder 

 sig som Hovedstænglen, og frembringer en Gren over for hvert af sine Blade, saa at en hel 

 Række af saadanne opstaar afvekslende vendte til de to Sider (Fig. 18). Slyngtraadens første 

 Blad vender her og hos alle andre Ampelideer lige frem ad og ned ad (a paa v^ Fig. 16). 

 Af de to første Grene vender den ene (z, Fig. 16) ind ad mod Moderaxen, hvorfor den, 

 da Slyngtraaden her intet Blad har, selvfølgelig heller ikke kan være en forskudt Akselknop. 

 Den maa være en extra-axillær Knop (Side- eller Kløvningsknop) eller den forskudte Hovedaxe. 

 Hos Ampélopsis hederacea, som vi her endnu beskæftige os med, foregaar der imidlertid 

 ganske bestemt ikke nogen Kløvning af Vækstpunktet under Slyngtraadens forskjellige For- 

 greninger. Som «', Fig. 16, viser, deler den sig først i tre netop antydede Partier, men 

 Midlen rager tydeligt frem, hvad den, hvis en Kløvning foregik, ikke kunde; heller ikke v^ 

 taler for Kløvning, og lige saa lidt viser Slyngtraaden ved sine senere Forgreninger Spor 

 til en saadan; thi Slængelspidsen er kegleformet (Fig. 17) som paa Hovedaxen, og Knop 

 (Slyngtraad, v) og Blad opstaa langt neden for den. Stænglens midterste Pleromrækker 

 stile i alle Tilfælde lige mod den kegleformede Top uden at afbrydes af Tverrækker som 

 hos Hydrocharideerne. Med andre Ord: Slyngtraaden hos denne Plante forgrener sig som 

 dens Moderaxe. Kun maaske ved den allerførste Forgrening af den finder der i enkelte 

 Tilfælde en ulige Vækslpunktdeliog Sled. 



Vitis vinifera (Fig. 28, VI) forholder sig, saavidt mine Undersøgelser gaa, ganske 

 som Ampélopsis; der finder ingen Vækstpunktkløvning Sled hverken paa Hovedaxen eller 

 i Regelen ved Slyngtraadens Forgrening*). 



Da det har sin store Interesse ved disse Spørgsmaal at kjende Bygningen af 

 Stængelspidsen nøje, har jeg undersøgt den paa Kimplanterne af denne Art, hos hvilke som 

 bekjendt ingen Slyngtraaddannelse finder Sted. Jeg har derved for det første set, at den Zig- 

 zagbøjaing, som findes paa de ældre rankebærende Grene, og som ogsaa udtaler sig i Pierom- 

 rækkernes Løb, allerede findes paa Kimplanten (Fig. 28, i hvilken Pleromrækkernes Retning 

 er angivet ved Linier mellem Knudepartierne, n); den kan altsaa ikke antages at være en 

 Følge af den tænkte Forskydning af de relative Hovedaxer. Dernæst viser det sig, at Stængel- 

 spidsen som sædvanlig har e< Periblemlag, hvorunder følger et uordnet Meristem og efter dette 

 regelmæssige Pleromrækker, afbrudte ved hver «Knude» (nodus) af et anderledes formet 

 Væv («), og endelig sees normale Akselknopper, som i deres Forhold til Støltebladet stille 



') Cfr. Fig. 265 hos Nageli og S ch wendener, Miliroskop, S. 605. 



