104 



de vegetative Skud hos Solanum), finder ingen Kløvningsknopdannelse Sted, og Knopdan- 

 nelsen berører ikke engang Vækstpunktets periferiske Celler. 



Jo raskere Udviklingen gaar og de enkelte Skud ligesom underordnes en Villie, 

 hvis Maal er Dannelsen af en (svikkelformet) Blomsterstand, i hvilken Forbladene ind- 

 skrænkes i Antal og tillige antage Dækbladnaturen, desto hyppigere anlægges Knoppen 

 med samme Styrke som sin Moderaxe, eller med andre Ord, desto mere af Moderens 

 Væv lægger den Beslag paa til eget Brug, Forskjellen mellem dem forsvinder, de blive 

 jævnbyrdige Søsterknopper, dannede ved Kløvning af samme Akse. De med Dækblade for- 

 synede Svikler dannes næsten alle ved gjentagen Kløvning af Vækstpunktet [Hyoscyamus, 

 forskjellige Borragineer), hvori jeg altsaa ganske stemmer med Kraus. Af de Svikler, der 

 mangle Dækblade, anlægges nogles Knopper som Sideknopper, naar den hele Svikkel nemlig 

 er svag og langsom i sin Udvikling (vist især hvor den er faablomstret og Væksten hurtigt 

 afsluttes, som hos Solanum nigrum)] andres, i hvilke Knopdannelsen foregaar med større 

 Kraft, derimod ved Kløvning; og i meget kraftige rigtblomstrende Svikler (Symphjtum, 

 Tiaridium) fremskyndes Udviklingen af Sideaxerne i den Grad, at den hele Svikkels Udvik- 

 ling kommer til at ligne Udviklingen af en bispestavformet indrullet monopodial Stængel, 

 hvis Blomster fremtræde som Sideaxer paa en kegleformet Stængelspids, der dog i Virke- 

 ligheden maa betragtes som en Sideaxe eller en hel Generationsrække af Sideaxer i For- 

 hold til den sidst fremtraadte Blomst som Hovedaxe. 



Dette sidste Fænomen har sin store almindelige Interesse, thi det viser Betydningen 

 af den sammenlignende Morfologi og hvilke Skær, der kan findes, paa hvilke selv den hi- 

 stologiske Udviklingshistorie kan strande, naar den lader den komparative Methode ude af 

 Betragtning. Det bringer os tillige til at kaste et Blik tilbage paa Viuranken, og med Tvivl 

 spørge: Var det ikke muligt, at den oven for et ungt Slyngtraadsanlæg værende Stængel- 

 spids egenlig var en Sideaxe eller et Komplex af Sideaxer, og Slyngtraaden den ægte 

 Hovedaxe? Ja, var der andet, som talte for denne Forklaringsmaade, havde man en Udvik- 

 lingsgang, som den foregaaende hos de to Familier, til udgangspunkt, var Hovedaxen ind- 

 rullet i Stedet for ret, — kunde man have Grund til at tvivle; men slige Grunde er der 

 i mine Øjne ikke. 



Med Hensyn til Udviklingshistorien af de bladløse Svikler, stemmer jeg ogsaa i det 

 Væsentlige med Kraus. Vel betragter han de kraftigt voksende Svikler hos Heliotropium 

 og Myosotis som Monopodier, medens jeg nærmest har fundet dichotomisk anlagte Sym- 

 podier; og vel benævner han Sviklerne hos OmpJialodes og Solanum nigrum «dichotomisk 

 anlagte Sympodier», medens jeg hyppigere har fundet Sideforgrening; men han tilføjer, at 

 de svage Svikler hos hine første muligvis udvikle sig dichotomisk, og at man ogsaa i mange 

 Tilfælde kan være i Tvivl, om Knopperne hos de sidste ikke anlægges som Sideknopper. 

 I Grunden vil der være Overensstemmelse mellem os, da disse forskjellige Udvikhngsmaader, 



