105 



saavidt jeg kan forstaa Kraus, ogsaa af ham antages at staa i Forbindelse med Svikkelens 

 kraftigere eller langsommere Udvikling, og derfor kunne gaa over i hverandre. Hvis denne 

 Antagelse er rigtig, er det let at forstaa, at der kan fremkomme Uoverensstemmelser i vore 

 Angivelser, efter som vi have havt kraftige eller svage Blomsterstande for os. 



24. Ilydrophyllaceæ. 



Jeg har undersøgt de nøgne svikkelformede Blomsterstande a( PJiacelia, Cosmanthus, 

 Whitlavia. De stemme med Asperifoliernes, hvad Fig. 21 — 22, VIII, [Cosmanthus viscidus] 

 og Fig. 23 (Phacelia tanacetifolia) ville vise, i Henseende til Bladstilling og Udvikling. 

 Med Hensyn til Fremkomsten af Bægerbladene er at mærke, at de to første hos Phacelia 

 s' og s^) komme temmelig længe før og ile betydeligt forud for de efterfølgende. Knop- 

 dannelsen sker ved Kløvning af Vækstpunktet, i alt Fald i nogle Tilfælde, som i Fig. 23, 

 hvor IV og V ere Søster-Kløvningsknopper. Det samme synes at være Tilfældet med III 

 og IV paa Fig. 21, hvorimod IV paa Fig. 22 maaske snarest er en Sideknop paa III og 

 ligeledes selv synes i Færd med at anlægge en Sideknop. 



25. Cistaceæ. 



Eelianthemum vulgare (Fig. 15, VIII). I den med Støtteblade forsynede Svikkel 

 finder Kløvning Sted. Knop III og IV ere Tvillingknopper, dannede ved Kløvning af et 

 fælles Anlæg, der atter var Søster til II etc. Bladstillingen og alle andre Forhold ere 

 ganske som hos Asperifoliæ. 



26. Saxifragaccie. 



Saxifraga crassifolia. Blomsterstanden er sammensat af støttebladløse Svikler og 

 Dobbeltsvikler, der anlægges allerede i August, medens Blomstringen først finder Sted det 

 næste Aar. Anlæggelsen af nye Blomster gaar langsomt for sig, og Knoppen træder ved 

 sin Fødsel frem som en lille svagt hvælvet Vorte paa Siden af den langt større ældre Knop, 

 der direkte omformer sig lil Blomst. Sviklerne ere altsaa monopodialt anlagte ganske som So- 

 laneernes, der ere aftegnede i Fig. 19 — 23, VII. Naar de ligeledes sløttebladløse Svikler hos de 

 nævnte Hydrophylleer derimod anlægges dichotomisk, da staar denne Forskjel i Udviklingen 

 ganske bestemt i Forbindelse med den forskjellige Styrke og Blomsterrigdom, som de for- 

 skjellige Svikler have. Hydrophylleernes ere tæt- og mangeblomstrede, Saxifragas og So* 

 laneernes mindre rigtblomstrende og have i det Hele en mindre livlig Vækst. 



Vidensk. Selsk. Skr., 5 Række, nalurvidensk. og mathen). Afd. 10 B. I. 14 



