Ill 



(hosstaaende Xyl. XI), vil man gjenkjeude i et rversnit af Koppen Fig. 23 —24 , X, hvor ile 

 mørlie Prikker, i, i Periferien af Figuren angive Ribbernes Stilling. 



Idet jeg foreløbig forlader Støvdragerne, vil jeg følge Stængelspidsen paa dens videre 

 Udviklingsgang. De ydre Former, som den antager, har jeg beskrevet i min Disputals, 

 S. 44 ff. , saavel som Frugtbladenes og Æggenes Fremtræden. Her endnu blot et Par Ord 

 om disse Organers Histologi. 



I Fig. 8, X, vil man se det hislologiske Billede af en Stængelspids, der omtrent er 

 paa det Udviklingstrin, som er afbildet i Fig. 16 og 17 i min Disputats, hvor Toppen bliver 

 fladere og med en Kant støder op til Siderne. Figuren viser, at Aarsagen til denne Form- 

 forandring er Celledelinger (ved ep d. e. Frugtbladene) i de alleryderste Periblemlag. 



Fig. 7, X, viser os et fremmeligere Stadium, i hvilket Bladnaluren af ep træder 

 endnu tydeligere frem. (Billedet er ikke symmetrisk, fordi Snittet har trulTet .Midten af et 

 Frugtblad og Mellemrummet mellem de to andre). Endnu er der en afrundet lille Slængelspids 

 ovenfor disse saaledes anlagte Frugtblade; men paa Fig. 9 sees den forandret, idet Æggene lige 

 ere i Fremkomst. Dette Præparat gav ved furskjellige Indstillinger og betragtet fra de to mod- 

 satte Sider stedse summe Billede, hvoraf det Væsenlige er, hvad ogsaa Figuren viser, at 

 Æggene i Modsætning til Frugtbladene opstaa ikke i 1ste Periblemlag, men ved tangentiale 

 eller overhovedet alsidige Celledelinger først i det 2det Lag. Jeg har allerede i min Dis- 

 putats udtalt, at jeg maatte anse Æggene for Frugtbladenes Akselknopper, og det forekommer 

 mig, at den histologiske udvikling bestyrker denne Opfattelse, skjøndt jeg maa tilstaa, at 

 Forbindelsen mellem Knop- og Bladgrunden her ikke er saa inderlig som i de allerfleste 

 andre Tilfælde. 



I sin videre Udvikling frembyder Ægget flere interessante Sider, hvorfor jeg vil gaa 

 noget nærmere ind herpaa. 



Det er altsaa fortrinsvis tangentiale Celledelinger af en lille Gruppe Celler i 2det 

 Periblemlag, der grundlægge Ægget. Idet disse forøges, drives det overliggende 1ste Peri- 

 blemlag og Dermatogenet i Vejret (Fig. 10 — II, X), og Ægget bliver mere cylindrisk. Imid- 

 lertid indunde ogsaa Tangentialdelinger, t, sig i Iste Periblemlag, hvorved der indad til 

 dannes de Celler, der ere mærkede med z. I Fig. 10 sees endnu kun en saadan Celle- 

 deling; i Fig. 12 er der derimod tre, og af de ydersle af de nydannede Celler have de to 

 atter delt sig, nemlig ved radiale Vægge, r. 



I Fig. 16 er Ægget langt videre i sin Udvikling; foruden de øverste af Cellerne i 

 1ste Periblemlag have ogsaa andre, der hgge længere nede paa Siden af Æggekjærnen, 

 delt sig ved tangentiale Vægge, og af de først delte have de inderste Døtreceller, s, delt 

 sig gjentagne Gange tangentialt, hvorved radiale Cellerækker opstaa. Samtidig sees en 

 Celle i Spidsen af en af de Cellerækker, som fylde det Indre af Kjærnen under dette 1ste 



