120 



tages i Betragtning ved Afgjørelsen af det Sporgsmaal, om et bestemt Organ er Kaulom 

 eller Phyllom. Jeg maa med Sachs og Han s tein betone det anførte relative Modsæt- 

 ningsforhold som det eneste Skjelnemærke mellem Kaulom og Phyllom. Men herved er nu at 

 erindre, at de fleste Kaulomer ved deres Anlæggelse ere laterale i Forhold til Moderkaulomet; 

 kommer nu der til, at et saadanl nyfødt Kaulom hæmmes i sin videre Vækst, og et Organ kan 

 jo hæmmes paa ethvert Trin af sin Udvikling, at det t. Ex. omdannes til Støvdrager, saa er 

 jo det væsenligste Mærke til Adskillelsen af Kaulom og Phyllom tabt, og vi henvises til ad 

 andre Veje at finde den rette Tydning af det paagjældende Legeme. Vi komme da ind 

 paa Studiet af Analoglerne, og hvert Øjeblik møder os det Spørgsmaal, hvad har Analo- 

 gien for sig? Det er da klart, at de, der forlange Beviser, intet Syn have paa, hvad Na- 

 turen tilsteder og hvad ikke; det er den rigtige Takt, som det kommer an paa, men saa er 

 man jo rigtignok ogsaa prisgivet til vilde Pantasier. Dog skal jeg ikke nægte, at Analogierne 

 kunne være saa mange og saa slaaende, at de tilsammentagne næsten give et Bevis. 



Euphorbia er en Illustration til det Sagte. Hovedspørgsmaalet er: er den forst anlagte 

 Støvdrager et Kaulom eller et Phyllom, en Akselknop eller et Blad? Er den et Kaulom, saa 

 er Koppen en Blomsterstand ; er den et Phyllom, er Koppen en Blomst. 



Betragt l'ig. 2—7 (navnlig 6 og 7), Tab. I, i min Disputats, eller Fig. 3 og 8, Tab. IX i denne 

 Afhandling; vi se da Bladdannelsen langsomt at svinde ind, samtidig med at Knopdan- 

 nelsen tager til i Kraft, jo htijere vi stige paa Stængelen; lilsidst slaa vi over for et svagt 

 Blad og i dets Aksel en kraftig Vorte; men medens denne i det ene Tilfælde er en Knop, 

 hvoraf der udvikler sig en kvastformig Blomsterstand, er den i det straks efterfølgende Til- 

 fælde Anlæget til en Støvdrager. Hvad er nu naturligst, at den jævne Overgang, som vi 

 se, virkeligt har ført os til Dannelsen af et nyt Blad med dets Akselknop, eller at der under 

 en tilsyneladende roligt fremadskridende Udviklingsgang og Overgang skjules et voldsomt 

 Spring fra et Blad med dets Akselknop til et Blad med et i dets Aksel stillet andel Blad 

 paa det næste af Spiralfølgen givne Sled? Og hvorledes kan den sidste Antagelse forenes 

 med den morfologiske Grundsætning: aldrig opstaarBlad umiddelbart i Akslen af et andet Blad? 



Hieronymus henviser (1. c. S. 172) til Primulaceer, Plumbagineer, Hypericineer etc. 

 som Planter, hos hvilke Kronblad og Støvdrager udvikles «aus einem ursprünglich angelegten 

 Primordium», og derfor opstaa og ere forenede ved deres Grund paa en lignende Maade 

 som Kopdækblad og 1ste Støvdrager i den unge Kop. Lad være, at der gives saadanne 

 Kron- og Sløvblade, og min Fig. 22, XI, vil vise det, ligesom jeg ogsaa kan anføre andre 

 Exempler derpaa, hvad er saa sandsynligst: at hine, os nu. saa vel bekjendte, Dobbeltorganer 

 hos EnpJiorbia virkelig ere Blad- og Knopanlæg, der som sædvanligt ere forenede ved deres 



