122 



Xyl. XIII. Grundrids af Forgreningen hos Euphorbia, m, 1ste Forblad; n, 2det. 1 — 5 angive Kopdækbladene 

 efter den Orden, i hvilken de anlægges. 



Hvad har nu flest Analogier for sig: en Blomsterstand, i hvilken de os saa vel 

 bekjendte Dobbelt-Epiblastemer anlægges i den sædvanlige Spiralfølge, eller en Blomst, hvis 

 Støvblade, hvert med sit neden for slaaende samtidigt dannede Perlgonblad, anlægges i 

 Spiral? 



Jeg har i min Disputats stærkt betonet denne Side af Udviklingen. Min højstærede 

 Konkurrent i Besvarelsen af denne Opgave peger i Anledning heraf hen') paa Sielers 

 Undersøgelser over Umhellifererne , hvis Riglighed han bekræfter «ved egne Iagttagelser», 

 og mener, at det Bevis, jeg vilde finde i hine Dobbeltorganers Succession for, at Koppen 

 er en Blomsterstand, har tabt sin Betydning ved de af Sieler fremdragne udviklingsforhold. 



Jeg maa nu antage, at han publicerer sine herhen hørende Tegninger, thi i Sie- 

 lers Undersøgelser, saaledes som de foreligge i Botan. Zeitung, 1870, Nr. 23— 24, kan jeg 

 i Virkeligheden ikke finde en saadan Udviklingshistorie fremstillet, som nøje svarer til hin 

 hos Eupliorlia, saaledes som han ifølge hint Referat •) synes at anläge. 



Vel siger Sieler (I.e., S. 377): «In einer zweiten Reihe der Umbelliferen entstehen 

 die Staubgefässe wohl successiv nach -/s Divergenz, wie oben, doch tritt ein sehr charak- 

 teristischer Umstand hinzu, welcher darin besteht, dass parallel mit der Eotwickelungsfolge 

 der Stamina die der Sepala verläuft. Anstatt des einen Höckers, wie es im ersten Typus 

 der Fall war, treten hier immer zwei superponirte Anlagen auf, von welchen die obere sich 

 zu einem Stamen, die darunter stehende zum Sepalum ausbildet. Kaum ist auf der Torus 

 ein Staubgefäss angedeutet, so wächst auch unter demselben der Kelchzahn hervor 



') Oversigt over Videnskab. Selsk. Forhandl., 1872, S. 25. 



