llesultalet er altsaa: der er ingen Væsensforskjel mellem Forgrening ved Vækst- 

 puuktels Kluvuing og ved Sideknopdanneise langl ueden for det. Del næste Sporgsniaal 

 bliver da: Hvad betinger den ene eller den anden Forgreningsmaade? Vi kunne kun be- 

 svare delte Spørgsmaal ved at undersøge, under hvilke Forhold og paa hvilke Slags Axer 

 Kløvningen forekommer. 



Hvad St. Hilaire udtaler, at Kløvning fremkaldes ved «un plus grand degré 

 d'énergie«, tror jeg tildels at kunne bekræfte, dog maa der ogsaa tages andre Forhold i 

 Betragtning, og Udviklingens Styrke er ikke den eneste Faktor, som spiller en Rolle. 



Jeg skal saaledes for det Første gjøre opmærksom paa, at det er en stor Sjældenhed, at 

 Kløvningen forekommer i den vegetative Region hos Fanerogamerne, ligesom det jo ogsaa er 

 Regel her, at Knopperne anlægges, naar deres Støtteblade allerede have naaet en betydelig 

 Størrelse. Den vegetative Region har først og fremmest den Opgave kraftigt at udvikle de 

 for Aandedrættet og Individets Liv nødvendige Organer, og selv om dette sker med den 

 højeste Grad af Energi, indtræder der dog ingen Forandring i Knopdannelsens Forhold. 



Men jo mere vi nærme os den florale Region, desto mere bliver Knopdannelsen 

 Maalet for Plantens Arbejde, desto hurtigere anlægges den ene Knop efter den anden, medens 

 Bladdannelsen træder tilbage (indtil vi naa selve Blomsten). Her træffe vi derfor ogsaa de 

 Heste Tilfælde af Vækstpunktkløvning, idet Knoppen nemlig anlægges saa kraftigt og fordrer 

 saa megen Plads paa Stængelspidsen, at den rykker helt op til dennes JMidtlinie. 



Del bliver en højst naturlig Slutning, at Udviklingens større eller ringere Energi 

 spiller en vigtig Rolle med Hensyn til Forgreningens Natur, naar man lægger Mærke til, at 

 de svikkelformede Blomsterstande hos forskjellige Familier blive desto tilbøjeligere til at 

 forgrene sig ved Vækstpunklkløvning, jo mere kraftige og rigblomstrede de ere. Hos de 

 >So^a«é-Slægter, som Datura^ Petunia og ScopoUa, hos hvilke det, ligesom i den vegetative 

 Region af Solanum, endnu ikke er kommet til nogen egenlig Blomsterstandsdannelse, ere 

 alle Knopperne Sideknopper. Det Samme er Tilfældet i de svage og faablomstredc Svikler 

 &Î Solanum, Lycopersicum og Saxi'fraga crassifolia, ved de "seriale cymæ» hos Verbascum og 

 Cyclanthera, o. s.v. Men næppe have vi de kraftige mangeblomstrede Svikler a.^ Eyoscyamus, 

 Symphytum og andre Åsperifoliæ, Hydropliylleaceæ etc. for os, før Kløvningen er den nor- 

 male Forgreningsmaade. Og endelig haves som et højst mærkeligt Yderled de særdeles kraftige 

 mangeblomstrede Svikler hos Tiaridium, i hvilke den dichotomiske Forgrening faktisk slaar 

 over i en pseudomonopodial; man kan paa en Maade sige, saa absurd det end synes, at 

 Dannelsen af Axer af højere Orden fremskyndes i den Grad, at de ile forud for Axerne af 

 lavere Orden, Sideaxerne forud for deres Hovedaxer (naar man har hele den svikkelformede 

 Blomsterstands Udvikling fra Cymaen af i Erindring), at disse fremtræde som, ensidigt stil- 

 lede, Pseudo-Sideknopper paa en Axe, der er et Pseudomonopodium. 



Faa vi nu i disse svikkelformede Blomsterstande endog ganske bestemte Antyd- 



