35 



209 



Üa uu Iud\irkningeu (ortgaaer paa følgende Maade: 



i NH^Åq + 3 « = 3 NH^ . HCl + N, 

 niaa Resultatet beregnes for 3 Æqvivalenler Chlor, og man har da 



(4 NmAq, 3 ß) = 3 [(H, Cl, Aq] + [NH^Aq, HClAq \ — {N, E\ Aq] 

 3.3987F = 3(39316'^ -H 12270<^) —\N,H^,Aq] 



(»aiiimenliga mine Forsøg Nr. 483— 486 og i\r. 374), hvoraf man finder 



{N,H'i,Aq) = 35142'^, 

 d. e. naar Qvælstof og Brint under Medvirkning af en stor Mængde Vand forenes til en 

 stærkt fortyndet Ammoniakopløsning, er Varmeudviklinj:en pr. .Molecul Ammoniak Zb\i^'. 



For heraf at bestemme Affiniteten mellem Qvælstof og Brint i luftformig Tilstand 

 maatte jeg undersøge den Varmeudvikling, som ledsager Ammoniakens Absorption i Vand. 

 Undersøgelsen heraf har jeg udført paa samme Maade som for Chiorbrinlens Vedkommende. 

 Calorimetret indeholdt 900 Gram Vand og svarede selv til 9,7 Gram. Mængden af absor- 

 beret Ammoniak i de enkelte Forsøg udgjorde Ira 3,7 til 6,6 Gram; dens Nægt bestemtes 

 ved Titrering med Salpetersyre, hvis Æqvivalent jV var = 1871,8 Gram. Naar a Gram af 

 det dannede Ammoniakvand mætte b Gram af Syren, da er i Calorimelrels 900 Gram 

 opløst en Vægt Ammoniak lüg 



_ Å . 900 . N M"^ 

 " ~ N.a—b.NW 



og deu Varmeudvikling, som svarer til et Molecul Ammoniak, bliver da, naar ô betegner 

 Varmestigningeu, 



R = Ô. 



bOO + 9, 

 900 



-^ — NH' 

 o 



ganske analogt med den fur Cblorbrinte anførte Formel. Forsøgenes Enkeltheder ere 

 følgende : 



{NE\ Aq]. 



