233 



det har maattet underkaste sig. At det dog har vundet noget ved at gjemmes længere 

 end yinonum in annum.'' , vil fremgaae af en Sammenligning med det ovenfor aftrykte fore- 

 løbige Udtog, hvoraf det vil sees, at jeg nu kan udtale mig med større Bestemthed om 

 adskilligt, som jeg den Gang kun kunde henstille som en mere eller mindre sikker Formod- 

 ning. Er det saaledes lykkedes mig at bringe Sagen et Skridt videre og maaskee at give 

 et Stød til, at der andensteds fra fremkommer nye Bidrag, der hidtil maatte være holdte til- 

 bage, kan paa den anden Side Intet være mig kjærere end, om dette lille Afsnit af Zoologien 

 snart ved Andres Bestræbelser kunde naae en Udvikling, i Forhold til hvilken mit Arbejde 

 kun vil blive erindret som et overvundet Stadium. Men inden jeg gaaer over til min Hoved- 

 rtpgave, turde nogle orienterende Bemærkninger om den historiske Udvikling af vore Kund- 

 skaber om den Krebsdyrgruppe, vi benævne »Hvallusene», være paa rette Sted, saa meget 

 mere som en udtømmende Fremstilling deraf endnu ingensteds er given, og det uden den 

 ikke vil være let at fatte Sammenhængen med visse Forvekslinger, der synes at gaae igjen 

 paa sine Steder lige til de seneste Tider. Denne Art historiske undersøgelser er det lige 

 kjedeligt at anstille, fremstille og gjennemlæse, men de ere stundom uundgaaelige. 



Den forste, som omtaler og beskriver et af disse Dyr, er Fr. Martens (1675)*). 

 Da det benævnes nWalfisches Lausz« og tillige afhandles under Bubriken »WalQscli", 

 hvorunder Martens kun forstaaer Sletbagene (Rethvalerne) og fortrinsvis Nordhvalen, 

 Balæna mysticetus (om "Finfiskenen handler et eget Afsnit, hvori der ikke berettes noget 

 om lignende Snyltere), kan der ikke være Tvivl om, at det jo er Nordhvalens Cyamus, 

 som M. havde for sig. Afbildningen er rigtignok overmaade slet. Beskrivelsen derimod i 

 de fleste Stykker rigtig og i al Fald saadan, at man ikke havde behøvet senere at forveksle 

 den med Pycnogonider og lignende Dyr. Der meddeles ogsaa nogle biologiske Data, hvor- 

 iblandt, at de sidde paa visse Steder af Uvalen (mellem Lufferne og paa Kjonsdelene) og 

 «bide hele Stykker ud af Huden, saa al det seer ud, som om Fugle havde hakket i den». 

 At Nordhvalens Snylter lettere end nogen anden maatte falde i de ældre Naturforskeres 

 Hænder, efter at Hvalfangsten havde laget sil store Opsving, er indlysende, og i Reglen tør man 

 derfor maaskee antage, at denne Art har ligget til Grund for alle Beskrivelser indtil langt 

 ned i nærværende Aarhundrede, for san vidt der ikke foreligge bestemte Grunde til at antage 

 det modsalte. — Vor næste Forfatter er Albert Seba (1734); hans Afbildninger af «Pedi- 

 culi Ceti»^) ere meget maadeligere end de fleste andre i hans berømte Værk, men kunne dog 

 med temmelig Sikkerhed henføres til samme Art (Nordhvalens); af Teksten lærer man intet 



') Spilzbergische oder Grönlandisctie Reiscbesclireibung, S So— 87. t. Q f. D (liopieret i Udgaven 1741 



af H. Egedes »Det gamle Grønlands nye Perlustration eller naturel Historie«, Tavlen til S. 34, 

 samt i Adelungs •Geschichte d. Schiffarlhen«). 



'1 Locupletissimi rerum nalurallum thesauri t. I p. 142, t. 90 f. 5 {E, F, en Han seel ovenfra og ne- 

 denfra, G en Hun, E en yngre Han). 



