236 • 8 



Rigtigheden deraf; senere — med en lignende Tvivl — i Slægten Cymothoa^^]; senest ••') i Slægten 

 Pycnogonuni ßrünn. ved Siden af «P. balænarum» (o: P. littorale), formodenlig uden selv 

 nogensinde at have havt Lejlighed til at undersøge nogen virkelig Hvallus, hvilket da ogsaa 

 til en vis Grad kan forklare, at en saa udmærket Zoolog kunde foretage en saa uheldig 

 Sammenstiiliug. I nogen Forveksling af Hvallusen og Hav-Edderkoppen som Arter eller af, 

 hvad der i biologisk Henseende vidstes om hver af dem, gjorde J. C. Fabricius sig i al 

 Fald ikke skyldig; han lader den første rigtig leve «î« Balœnïs», den sidste «under Stene». 

 Allerede 1797 opstillede Latreille^'') imidlertid Slægten Cyamus for de virkelige Hval- 

 lus og karakteriserede den nogenlunde rigtigt; i Lamarcks «Systeme» (1801)'^) træffe 

 vi derfor Hvaliusene og Hav - Edderkopperne adskilte igjen — « Pijcnogonum balænarum« 

 (som de sidste uheldigvis bleve ved at hedde længe endnu) blandt «Arachnides pal- 

 pistes» , Cyamus Latr. (hvis Karakteristik indeholder væsentlige Urigtigheder) i første Af- 

 deling af "les Crustacés sessilocles» mellem Gammarus, Asellus og Caprella paa den ene 

 Side, Ligia og Oniscus paa den anden. Bo se (18Ü2)**) blev alligevel staaende paa J. C. 

 Fabric ius's sidste Standpunkt, uden dog at overse, at Hvallusen, hvoraf han leverede den 

 bedste Afbildoing, der endnu havdes, besad ganske andre Karakterer end de, han tillægger sin 

 anden Art af «Cyame (Pycnogonum Fabr.»)-"). Den første udforlige og i det hele nøjagtige 



Entomologia systematica (1793) t. II p. 509. 



«Supplementum entomologiæ systematicæ« (1795) p. 570. Slægtskarakteren lyder her: "haustelluoi 

 tubulosum conicum absque sells, palpi ad basiu haustellati«. 



«Precis des caractères génériques des Insectes, disposés dans un ordre naturel» p. 199. Cyamus- 

 Slægten bar her sin Plads blandt «Myriapoderne» sammen med Asellus, Oniscus, Julus og Scolo- 

 pendra. Den karakteriseres saaledes: "Quatre antennes très courtes, antérieures coniques, de quatre 

 articles, dont le dernier fort court; postérieures insérées inférieurement, plus courtes que la tète, de 

 trois articles. Antennules[o;Kjæbefodderne?] obsolètes. Corps ovale déprimé, crustacé. Tète distincte. Six 

 anneaux. Quatorze pattes; les deux premières plus petites, insérées sous la tête, les 1, 2, 5, 6 et 7 paires 

 terminées par un crochet». Fycnogonum har derimod sin Plads blandt "Acephala« a: Arachnlderne. 

 Système des animaux sans vertèbres p. 166. 



• Histoire naturelle des Crustacés« Il p. 202, t. 16 f. 2. — Blumenbach, der («Handb. d. Natur- 

 geschichte») ganske holdt sig til 12te Udgave ar Linnés System, skilte vel Hvallusen fra Sospin- 

 delen, og opførte den ene som «Oniscvs ceti«, den anden som «Phalangium balænarum', men begge 

 som «Hvalûskelus». 



Bosc's Slægtsdiagnose, som ordret er laant af Lamarck, er følgende: «quatre antennes inégales; 

 les deux antérieures plus longues, setaceés. Un suçoir (!) simple retractile, sortant d'une fente courte 

 située sous la tête. Deux anlennules [hvorved her vel ikke kan forstaaes Kjæbef odderne, men 

 første Fodpar] insérées à la base de la bouche. Deux yeux. Corps ovale, déprimé, à six 

 segmens pedifères. Six paires de pattes, chaque patte (!) terminée par un crochet». Beskri- 

 velsen af selve Hvallusen er i øvrigt temmelig rigtig, naar undtages den overdrevne (fordo- 

 blede) Størrelse (SOmm Længde og ISm™ Brede), som han tillægger den, og Beskrivelsen af Munden 

 som «dannet af en kegledannet Snabel, ledsaget af line Smaa-Antenner» m. m., som det vilde være 

 for vidtløfligt at udhæve her. Han benægter (forledt af sin Opfattelse af Munden som en Sugemund), 

 at de kunne gnave Hvalernes Hud: «le Cyame ne peut que faire un trou avec sa trompe et sucer 

 le sang ou la graisse de la baleine». — Om Slægtens anden Art, den egenlige Pycnogonum (i Brun- 



