25 253 



Beskrivelse af Hannen. Legemet er bredt og fladt, men dog snarere tykt end 

 tyndt; Længden det dobbelte af Breden. Et af de største foreliggende Exemplarer har en 

 Længde af 16""° og en Brede af 8"""; det er saaledes den største bekjendte Hvallus-Art. 

 Hovedet er fortil smalt (det egenlige Hoved), bagtil bredere (første Kropring); nogen tydelig 

 Afsnøring finder derimod ikke Sted. Naar de øverste Følere bøjes tilbage, naae de ikke 

 fuldt til tredje Kropring; deres fjerde (yderste) Led er meget lille, de underste Følere meget 

 smaa og skjulte imder de øvre. Anden Kropring er temmelig tyk og opsvulmet; Hjørnet 

 mellem dens Bag- og Siderand løber ud i en lille Knude; det samme er Tilfældet med det 

 forreste Sidelijørne af tredje og det bageste af fjerde Kropring. Disse to Ringe ere kjen- 

 delig mindre udviklede (d. v. s. kortere og mindre hvælvede eller opsvulmede) end anden og 

 femte. Første Beenpar') er spinkelt og skjult af andet, der ligesom de tre Par Bagbeen 

 har en meget kraftig Bygning; paa Undersiden af første Beenpars Haand er der en meget 

 tydelig «Tandi- og paa andets to korte og butte «Tænder», adskilte ved en bred og dyb 

 Bugt. Grundleddet (Hoften) af Bagbenene (5te til 7de) løber paa Undersiden fortil ud i en 

 stærk Torn; ogsaa flere af de øvrige Led af disse Beenpar ere tilbøjelige til at lobe ud i 

 butte Spidser. Der er fire valsedannede, temmelig lykke Gjæller, hvis Længde varierer noget, 

 dels efter Alderen, dels individuelt: hos meget store Individer ere de en Tredjedel længere 

 end Legemet er bredt, og rage begge Par ikke lidet ud over Hovedet og over første 

 Beenpars Haand , ja endog ud over de fremstrakte øvre Følere. Endnu hos Hanner af 

 lO^^s Længde ere Gjællerne længere end Legemets største Brede, men det andet Par naaer 

 undertiden kun til Enden af Hovedet og af andet Beenpars Haand, ikke ud over disse. 

 Bigjællerne (eller de saa kaldte Gjællevedhæng) ere forholdsvis temmelig store og nærmest 

 at sammenligne med skæve Halvmaaner; det ydre (bageste) Horn af disse Halvmaaner er dog 

 betydelig længere end det indre (forreste), som i øvrigt er lidt mere udviklet paa det bageste 

 end paa det forreste Par. Paa Undersiden af syvende Kropring findes der fire smaa Torne: 

 lo nærmere ved hinanden og ved Ringens forreste Rand og en paa hver Side, nærmere 

 ved Benenes Indledning; paa den foregaaende (sjette) Ring er der 4 eller 6, paa den femte 

 2 eller 4 — det ene Par synes at forsvinde med Alderen, saa at der kun er henholdsvis 

 4 og 2; i det hele synes disse Smaatorne at være mere udviklede hos de yngre end hos 

 de større Exemplarer. Haleknoppen er kløvet i Spidsen. 



Yngre Exemplarer besidde ikke alle de her angivne Karakterer. Til hvad derom 

 allerede er anført ovenfor, maa jeg endnu fdje følgende: Allerede hos Hanner af e^^s 



') Her og i det folgende benævnes Kropringene og Benene med de Tal (1— VII), som de vilde havt hos 

 de ægte Amfipoder, uden Hensyn til, at første Ring er sammenvokset med Hovedet og 3dje og 

 4de Ring lemmelose. V— Vilde Beenpar sammenfatter jeg under Navnet «Bagbenene». At jeg, for 

 Korlheds Skyld, benævner Benenes Grundled »Hofte», maa ikke misforstaaes som Udiryk for en 

 bestemt Opfattelse af det .Sporgsniaal , om dette Led bos Læmodipoderne ganske svarer til andre 

 Leddyrs "Hofte». 



Vidensk. Selsk. Skr., b Bække, nelurvidensk. og malhem. Afd, 10 Bd. III. 33 



