41 269 



Den største foreliggende Hun er 11""» lang og c. 6°"" bred, følgelig lige saa stor 

 som de største Hunner af C. mysticeti, forholdsvis (o: i Forhold til Hannerne) allsaa større 

 end hos denne Art. Hunnerne afvige (bortseet fra de umiddelbart i Forplantningens Tjeneste 

 staaende Dele) kun i folgende Punkter fra Hannerne: De gjællebærende Kropringe ere 

 snarere større (længere) end kortere end femte; af disse Ringes Knuder er kun den i tredjes 

 forreste Sidehjørne udviklet; Gjællerne forholde sig som hos Hannerne, men ere kortere: 

 den længere Green af første Par naaer i det højeste til Enden af Hovedet, af andet Par til 

 dettes Grund; Bigjæller mangle aldeles. Første Beenpars Haand har ogsaa her en mere 

 eller mindre utydelig Tand, og Tornene paa Undersiden af de to sidste Kropringe ere tyde- 

 ligere end bos Hannerne. 



Skjøndt Whites korte Beskrivelse*) af hans C. ovalis ganske passer paa denne 

 Sydhvalens hyppigste Snylter, kan man dog neppe uden yderligere Bevis antage, at 

 denne Art virkelig er taget paa en ved Englands Kyster strandet (end sige hyppigere fore- 

 kommende) Art, denne være nu den ægte Balæna australis eller ikke; White oplyser 

 ikke noget om sin Kilde til denne noget paafaldende Optagelse af en af Sydhvalens Snyl- 

 tere i den evropæiske Fauna, og Spence Bate, der kun støtter sig paa White, havde 

 vistnok gjort bedre i at udelade den af sit Værk over de engelske Ringkrebs, hvor dens 

 Optagelse sikkert vil afstedkomme nye Misforstaaelser-). — Af den af Say^) beskrevne C. 

 ahhreviatits , tagen af en ubestemt «Balæna«, uvist hvor, findes der Original-Exemplarer i 

 «British Museum», efter hvilke Spence Bate har meddelt*) en ny Beskrivelse og en Af- 

 bildning; han tilføier, at den forekommer ham kun at være Ungen af C. ovalis. Under alle 

 Omstændigheder vil man vel nu kunne definitivt stryge den Sayske Art af de sikkre og 

 erkjendelige Arters Tal. 



Roussell de Vauzème skylde vi den Oplysning, at C. ovalis lever sammen med 

 G. gracilis paa Balæna australis, paa de bruskagtige Knuder, som Overhuden danner paa 

 Hagen, Læberne og Overkjæben, men især i Nærheden af Blæsehullerne; der sidde Bala- 

 nerne af TubicineUa-S\ægten, og omkring dem samle atter Hvailusene sig i saadan Mængde, 

 at Hvalens Hoved allerede i lang Afstand synes hvidt, naar den løfter det op til Overfladen. 

 Ligesom C. gracilis — der ved sin klare gule Farve er let at kjende fra C. ovalis — for- 

 lader den ikke de hornagtige Knuder paa Hvalens Hoved. De Hvaler, hvorfra R. de V. 



•) «Body much wider than in C. ceti; four pairs of branchial appendages in both sexes, those of third 

 ring with a single short slender appendage at the base, those of the fourth ring witli two of unequal 

 length; lives in clusters on the hard projections of head of whale». 



') Saaledes omtaler Alex. Brandt (1. c. S. 20) uden videre C. ovalis som forekommende paa Hvaler 

 ved «de brittiske Kyster». 



") Journal of the academy of natural sciences of Philadelphia. Vol. 1 pt. 2, p. 392. 



*) Catalogue of Amphipod. Crust, p. 367, t. 58 f. 4. 

 Vidcnsli. Selsk. Skr., 5 ÜEkkc, nilurTidensk. og maUiein. KU. 10 Bd. III. 35 



