47 275 



uden Tvivl til Hannernes «Bigjælle». Bos unge Hunner (5°"") med kun halvt udviklede 

 Æggeplader, mangler den endnu. 



Efter de foreliggende Erfaringer maa C. nodosus forekomme i stor Mængde paa 

 Narhvalen. Med Hensyn til dens Forekomst paa denne sammen med C. monodontis hen- 

 vises til, hvad ovenfor under denne Art er anført. Jeg har dertil kun at foje, at for saa vidt 

 det Navn (C. Belugæ), hvormed den har været benævnet herhjemme, og hvorunder jeg 

 veed, at den er bleven meddeelt andre Samlinger, antyder eller vil fremkalde den Fore- 

 stilling, at denne Hvallus tillige skulde leve paa «Hvidfisken» (Delphinapterus beluga), da er 

 dette, saa vidt jeg har kunnet erfare, uhjemlet; eftersom Narhvalen og Hvidfisken ere meget 

 nær beslægtede Dyr*) (langt nærmere Slægtninge end man maaskee ofte endnu antager), 

 tør jeg dog ikke af den Omstændighed, at den vitterligt lever paa Narhvalen, drage den 

 Slutning, at den ikke tillige kan leve paa ßelugaen. Imidlertid har jeg ofte henvendt det 

 Spørgsmaal til Mænd, der gjennem langvarigt Ophold i Grönland vare fortrolige med dette 

 Lands Natur, om de nogensinde havde seet «Lus» paa den egenlige «Hvidfisk» — et Dyr, 

 hvoraf der aarlig fanges en 500 Stykker — og altid faaet et benægtende Svar, hvor- 

 imod de i Reglen meget godt kjendte Narhvalens «Utøj». Men jeg har tillige faaet en 

 Oplysning (som i øvrigt allerede flades hos Fabricius, i «Fauna Grönlandica» p. 30 og 

 50), og som synes mig fuldkommen at kunne hæve den Misforstaaelse , som jeg antager 

 har fundet Sted, nemlig at disse to Hval-Arter oftere forveksles i Grønland selv, fordi det 

 grønlandske Sprog har en Fællesbenævnelse («Kelelluak») for dem begge; da denne nu af de 

 danske Kolonister gjengives som «Hvidflsk», oversættes Belugaens grønlandske Navn («Kelelluak 

 kernektok») ved «hvidHvidflsk» og Narhvalens ved «sortHvidfisk» («Kelelluak kakortok»). Exem- 

 plarer af Narhvalens Hvallus kunne derfor meget godt være blevne nedsendte som tagne af «Hvid- 

 flsken» («Kelelluak») og dermed oprindelig være meeut «den sorte HvidQsk» o: Narhvalen -). 



Jeg kan dog her ikke lade uomtalt, at der tidligere i det fysiologiske (Eschricht'ske) 

 Museum opbevaredes nogle faa unge Exemplarer af en Hvallus-Form, som skulde være 

 tagne tin Delphino sp.« — desværre uden al anden nærmere Oplysning. Deres 

 Længde er hojst 4 — 4'/a"°'. De høre aabenbart til den anden Underafdeling af Cyamun- 



') Jfr. f. Ex. Flowers Oversigtstavle over Hvalslægterne i «Trans. Zool. Soc.» VI (1869) p. 115, hvor 

 Beluga og Monodon danne en af Tandhvalernes à Underfamilier (Beluginæ). 



') Dr. Brandt («Bericht- S. 699) anfører, at Petersborger-Museet i sin Tid har faaet nogle Exemplarer af C. 

 nodosus fra afdode Etatsraad E schriebt som «Cijamus delphini glohicipitis fra Færoerne», og mener deraf 

 at kunne drage den Slutning, at C. nodosus ogsaa forekommer paa Grindehvalen. Delte tillader jeg 

 mig paa det bestemteste at betvivle; fandtes der end i det Eschrichtske Museum et Glas med et 

 Stykke Hvalhud med hin eller en lignende Betegnelse, er der dog for mig ikke den ringeste Tvivl 

 om, at dette beroede paa en Hukommelsesfejl eller Etiketforveksling, foranlediget ved at E. baade 

 havde faaet Stjkker af Grinde-Hvalhud fra Færoerne og af Narhvalhud fra Grönland med Cyamer. 

 Det omhandlede Stykke er upaatvivlig af en Narhval og fra Grönland, med hvilket Lands Fauna 

 E. jo i mange Aar stod i en meget livlig Forbindelse. 



