468 6 



Det anførte Antal af kjendte Arter er geographisk fordelt saaledes, at der fra 

 Amerikas udstrakte Kyster kun er angivet 2—3 Arter, en eller lo fra hver Side af denne 

 Verdensdel. Det store Antal tilhører altsaa den østlige Halvkugle og synes næsten ligelig 

 fordelte langs med Europas, Africas, Asiens, de indiske Øers, Sydhavsøernes og Australiens 

 Kyster. Paa den europæiske Kyst gaaer vor Sepia officinalis nordligst af alle Arterne, idet 

 den naaer fra Middelhavet og Nordafrica op med Europas Vestkyst indtil den sydlige Halvdel 

 af Nordsøen. Nordligere gaae Arterne derimod i det stille Hav. 



Da Sejsî'a- Slægten holder sig om ikke til Kysterne, saa dog ikke fjærnt fra Kyst- 

 strækningen af de større Landmasser, skulde man antage, at dens Arter temmelig let kom 

 i Naturforskernes Hænder og derfor vare blevne nogenlunde bekjendte; men dette er sik- 

 kert ikke Tilfældet; ellers vilde Antallet af bekjendte Arter vistnok nu have været langt 

 slørre. Arterne af de littorale Bkksprutler synes nemlig ikke at have nogen meget stor geo- 

 graphisk Udbrediiing — skjondt dette før har været nntaget om ikke faa af dem — og med 

 en saa almindelig Forekomst, som den, Se^i« Slægten frembyder, kan det derfor neppe slaae 

 feil, at Antallet af Arterne meget vil forøges, naar en større Opmærksomhed henvendes 

 paa disse Dyrs Indsamling og Opbevaring, og en større Omhu og Nøiagtighed anvendes paa 

 deres undersøgelse. Enkelte saadanne Forøgelser, støttede til det Materiale, universitetets 

 Zoologiske Museum i det sidste Decennium har erholdt, fornemmelig ved velvillig Under- 

 støttelse af Danske Søfarende, vil jeg allerede i denne Meddelelse faae Leilighed til al omtale, 

 især forsaavidt som de tilHge tjene til at udvide vore Kundskaber om de Uddannelser i 

 forskjellige Retninger, som Arterne frembyde indenfor Se;«« -Slægten. Men at der foruden 

 nye Arter da ogsaa vil komme til vor Kundskab nye Slæglformer af sepj'alignende Dyr, 

 kan vel saa meget mindre betvivles, som jeg allerede for denne Meddelelse har til Hoved- 

 gjenstand en saadan ny Form, der stiller sig saa eiendommelig overfor de samtlige i 80 Aar 

 til vor Kundskab komne Sepia-kvitv, at den synes at maatle hævdes som en egen Slægt 

 ved Siden af Sepia. Denne Form har jeg kaldt: 



Hemisepiiis (n. g. et n. sp.) 



og ladet den aftegne i naturlig Størrelse paa medfølgende Tavle I, fra Rygsiden fig. I, og 

 Ira Rugsiden flg. 2, og nedenunder ligeledes i naturlig Størrelse fremstillet dens Ilygskal, 

 udlaget af Dyret, fig. 3, medens Figurerne 4 — 10 i forstørret Maalestok gjengive forskjellige 

 Parlier af Dyret. 



Navnet Hemisepius*) har jeg givet Dyret i Lighed med gængse systematiske Slægt- 

 navne, for derved strax at lede Tanken hen paa, al vi her h.ivde med en Blæksprutteform 

 at gjøre, der ikke alene stod den gamle Sepia%\æg\. nær, men paa den anden Side ogsaa 



') Af det Gra-ske ijfii, og atj^iov, Kalkskallen i en Sepie. 



