494 12 



følgende undersøgte Stoffer denne Størrelse omtrent lig 0,02 for iVa-Striben. Heraf findes, 



da — nødvendigvis maa være mindre end 1, 



n'- + 2 ' 



«>15 Milliontedel Millimeter, 



som altsaa her er den af Farvespredningen udledede lavere Grænse for Virkningssfærens 

 Radius. Quincke (Pogg. Ann. Bd. 137) har af sine Forsøg over Vedhængningen fundet 

 denne Radius for forskjellige Stoffer omtrent lig 50 Milliontedel Millimeter, som er i god 

 Overensstemmelse med den ovenfor fundne lavere Grænse. 



jj2 ) 



Som Resultat af alle Forsøgene fremgaar det, at Størrelsen —^ — „ v tilnærmelsesvis 



er konstant selv ved meget store Forandringer af Rumfanget v, hvorfor jeg vil kalde denne 

 Funktion Stoffets Refraktionskonstant. Fuldkommen konstant er denne dog ikke, idet 

 den i Reglen voxer lidt ved en samtidig Forøgelse af Rumfang og Temperatur. Ved nogle 

 Forsøg med atmosfærisk Luft og Ætherdampe har jeg søgt at bestemme den direkte Ind- 

 flydelse af Teniperaturforandringer paa Refraktionskonstanten, og jeg har fundet, at en 

 saadan ikke i nogen kjendelig Grad er til Stede , ligesom ogsaa de samme Forsøg saa vel 

 som Forsøg med Svovlkulstofdampe have vist, at Farvespredningen er nøjagtig den samme 

 ved sædvanlig Temperatur som ved 100° C. Da tillige den omtalte Forøgelse af Refrak- 

 tionskonstanten ved en Rumfangsforøgelse stemmer overens med det i Ligning (8) angivne 

 theoretiske Resultat og altsaa kan forklares uden at antage nogen Forandring af Molekulerne 

 selv, saa fremgaar det som Resultat af Forsøgene og Theorien, at Molekulernes Forhold til 

 Lyset forbliver i en paafaldende Grad og maaske ofte fuldstændig upaavirket af Forandringer 

 i Varmegrad, Vægtfylde og Tilstandsform. 



Det er den samme Slutning, som mere umiddelbart kan udledes af Spektrallinierne, 

 hvis Stilling i Spektret saa godt som fuldstændig er upaavirket af Stoffets Varmegrad og 

 Tæthed, idet man, hvilken Theori man iøvrigt vil følge, maa betragte Spektrallinierne som 

 særlig afhængige af Molekulerne og disses Forhold til Lyset, saa at altsaa Spektralliniernes 

 Uforanderlighed viser tilbage til selve Molekulernes Uforanderlighed. 



I Modsætning hertil fremtræder der derimod en ofte stor Forandring af Refraktions- 

 konstanten, af Farvespredningen, saa vel som ogsaa af Spektrallinierne, naar en Blanding 

 af forskjellige Stoffer gaar over til en kemisk Forening af dem, hvorved del altsaa 

 tydelig viser sig, at Forandringen her strækker sig til selve Molekulerne. 



Konsekvenserne af de Slutninger, jeg her har draget, træder frem paa andre Punkter 

 i Videnskaben. Man har saaledes, for at bringe de af Stødtheorien afledede Resultater med 

 Hensyn til Luftarternes Diffusjon, indre Gnidning og Varmeledning i Overensstemmelse med 

 Forsøgene, antaget enten med Maxwell, at to Molekuler frastøde hinanden indbyrdes med 

 en Kraft, som forholder sig omvendt som 5te Potens af deres Afstande, eller med Stefan, 



