498 16 



1874) nærme sig mere til den af mig fundne Værdi. M. benyttede ligeledes Interferens- 

 methoden, men i Steden for de Jaminske Spejle har han anvendt Fizeau's Methode, hvorved 

 Straalerne adskilles ved to skraatliggende Planglas og alter forenes ved et lignende modsat 

 System. De to Straaler vare adskilte "fiere Millimeter» fra hinanden, hvilket sandsynligvis 

 er meget mindre end i mine Forsøg (c. 28°™). Mascart fandt for 0° C. nna= 1,0002923, 

 og for t Grader Reduktionsfaktoren 1 + 0,00383 ^ Her er Koefficienten til t noget større 

 end Luftens Udvidelseskoefflcient. Derimod have de ligeledes i det forløbne Aar bekjendt- 

 gjorte Forsøg afV. von Lang (Pogg. Ann. Bd. 153, Wiener Sitzungsber. Bd. 69, Abt. 2), 

 som særlig gaa ud paa Bestemmelsen af Varmegradens Indflydelse, givet Resultatet 

 n,= Wo— 0,905. 1 0-6« + 0,00239. 10-«<% gjældende fra O til 95° C, hvilket Resultat 

 viser en Afvigelse i modsat Retning af Mascarts, idet det gjør Reduktionsfaktoren meget 

 nær Ug 1 + 0,00311 t. Det ses imidlertid allerede af Mangelen paa Bestemmelse af Farve- 

 spredningen, at Langs Methode ikke har været tilstrækkelig nøjagtig, og den bestaar i 

 Virkeligheden heller ikke i andet end en sindrig Anvendelse af Prismemethoden, hvilken Methode 

 imidlertid, saaledes som ogsaa Mascart har erkjendt, ikke i Nøjagtighed kan stilles ved Siden 

 af Interferensmethoden. Jeg havde ovenfor fundet nær Vandets Kogepunkt en Forskydeise 

 af 115,3 Striber, som i Forbindelse med det af Lang fundne Resultat vilde give en Tem- 

 peratur af omtrent 120° C. i min Beholder, hvilket selvfølgelig var umuligt. 



Ved Beregning af Iagttagelserne over den astronomiske Straalebrydning har De- 

 iambre (Mém. de l'lnst., t. VII), fundet n = 1,00029407. Bessel derimod (jvf. Biot C. R. 

 t. 40) beregnede sine Refraktionstabeller med n — 1 sat lig Vinklen 57,538" ved en Varme- 

 grad af 9,305° C. og et Tryk af 751,8'"°', hvoraf findes n = 1,000291608 ved 0° C. og 

 760°"", hvilken Værdi ogsaa senere blev benyttet af Astronomerne, skjøndt Fysikerne vare 

 enige i at betragte den som for lav. 



Gylden (Mém. de l'acad. de St. Petersbourg t. X, Nr. 1, 1866, og t. Xli, Nr. 4, 1868) 



sætter efter en «foreløbig Diskussjon» af Pulkowaer-iagttagelserne ^ , = a = 0,00027985, 



svarende til 7,44° R. og 29,5066 engl. Tommers Barometerstand, hvoraf beregnes for 

 0° G. og 760°"° Tryk w = 1,00029276. Den benyttede Korrektionsfaktor med Hensyn til 

 Temperaturen er 1+ 0,003689 <. 



V. Fuss (ibid. t. XVIII, Nr. 3, 1872) korrigerer den af den foreløbige Diskussjon 

 fremgaaede Værdi af a, som Gylden har benyttet, til « = 0,00027837, hvortil svarer 

 n= 1,00029121. Det i Kikkerlen flxerede Punkt af Stjernebilledernes Spektra angives nær- 

 mere (S. 3) som svarende til «Midten af de mest iøjnefaldende Dele» af Spektret og «altsaa 

 omtrent til Egnen ved den gule eller grønne Farve». 



Dette endelige Resultat af de astronomiske Iagttagelser stemmer fuldstændig med 



