416 



a, b, c, d, a', b\ c', d' beregnede for hver enkelt Stjerne, og dernæst fandtes ved Inter- 

 polation de Værdier af A, B, C og D, der svarede til den fingerede Dag, saaledes som 

 den fremgik af Observationsdagen, ved at corrigere denne med Størrelserne g' og i. Der- 

 med beregnedes Værdierne af 



— (aA + bB + cC+dD), 



— [a'A+b'B+ c'C+ d'D), 



og ved at addere disse to Størrelser henholdsviis til den sande Rectascension og Nordpolar- 

 distance, fremstilledes Middelpladserne for Begyndelsen af det Aar, i hvilket Observationen 

 var foretaget. Naar den samme Stjerne viste sig at være observeret flere Gange i samme 

 Aar, blev efter denne Reduction Middeltallet af de fundne Pladser sogt, og der blev ved 

 denne Regning tillagt hver Observation lige megen Vægt, uden Hensyn til de iagttagne 

 Traades Antal. 



Det stod mi kun tilbage at reducere Middelpladserne til Aaret 1770, og den dertil 

 fornødne Præcessionsberegning blev ligeledes udfort med Constanterne i Tabulæ Regiomon- 

 tanæ. Naar Intervallet ikke var større end 5 Aar, multipliceredes dette simpelthen med 

 den Præcession, der gjaldt for Stjernens Plads i Observalionsaaret. Udenfor denne Grændse 

 blev der derimod først anstillet en tilnærmet Beregning af Middelpladsen for det Aar, der 

 laa midt imellem Observationsaaret og 1770, og den til den fundne Plads svarende aarlige 

 Præcession blev multipliceret med hele Intervallet. Præcessionen anbragtes een Gang for 

 alle paa Middeltallet af de af de enkelte Observationer fundne Middelpladser for hver Stjerne. 

 Endelig bleve de Iagttagelser af den samme Stjerne, der vare foretagne i forskjellige Aar, 

 efter Reductionen til 1770 samlede, og det Middeltal, som deraf fandtes ved at tage be- 

 hørigt Hensyn til Antallet af de Observationer, hvorpaa Pladserne for de forskjellige Aar 

 grundede sig, opfort som endeligt Resultat. Eflerat dette var skeet, bleve Stjernerne ord- 

 nede efter Rectascensionen og indførte i Fortegnelsen, i hvilken der endnu opførtes Præ- 

 cessionen i Rectascension og Nordpolardistance for Aaret 1770 efter Værdierne af Størrel- 

 serne m og n, saaledes som de ere givne i Tabulæ Regiomontanæ. 



Fortegnelsen indeholder 231 Stjerner, der paa 9 nær alle ere observerede med 

 Passageinstrumentet, og hvis Rectascensioner ere udledte af ialt 883 Iagttagelser. Nord- 

 polardistancerne, der kun ere bestemte nøiagtigt for 77 Stjerner, grunde sig paa 313 Iagt- 

 tagelser, saa at der i Gjennemsnit falder 4 Observationer paa hver Position. Allerede ved 

 Sammenligning mellem de enkelte Restemmelser af samme Stjerne viste det sig, at Afvigel- 

 serne indbyrdes i Almindelighed ere meget smaa, og for at der kunde faaes et Slags Maal 

 for Iagttagelsernes Nøiagtighed, blev den sandsynlige Feil i een Observation undersøgt efter 

 de mindste Qvadraters Methode. Ved nemlig at qvadrere Forskjellen mellem den af hver 

 enkelt Passageobservation resulterende Middelrectascension for 1770 og den i Fortegnelsen 

 opførte, ved dernæst at dividere den hele Qvadratsum med Antallet af Observationer for- 



