18 



ANDERSSON. VAXTPALEONTOLOGISKA UNDERSÖKNINGAR. 



sist besöktes den stora Dagsmosse samt de på själfva Omberg 

 belägna — dessvärre dock till större delen otillgängliga — 

 mossarne. 



Genom statsgeologen G. de Geers välvilliga tillmötes- 

 gående har jag äfven för detta område satts i tillfälle att på 

 närstående kartskiss markera den af honom bestämda gränsen 

 för det senglaciala hafvet i dessa trakter. Genom en blick 



Fig. 3. Vestra Östergötland med Omberg. 



Den streckade konturen anger det senglaciala hafvets största utbredning enligt G. DE 

 Geer. Siffrorna i fetstil ange punkter, livarest den marina gränsen empiriskt be- 

 stämts; måtten äro i meter, blossar utaf något större intresse äro betecknade med •; 

 vid de utförligare omnämnda mossarne äro kursivsiffror utsatta, hvilka i texten åter- 

 finnas efter mossens namn. 



på denna framgår, att hela detta område nnder det sengla- 

 ciala hafvets största utbredning varit täckt utaf haf, stående 

 omkring (\S m. öfver Vetterns nuvarande yta. Härmed öfver- 

 ensstämmer ock, som jag senare blir i tillfälle att visa, full- 

 ständigt de växtlämningar, som inom området påträffats, i 

 det att en rent arktisk flora här tyckes saknas. — Området 

 utgöres utaf ett t^^piskt moränlandskap, i hvars bäcken här 

 och hvar den hvarfviga leran afsatts, och i hvilka sedan dels 



