BIHANÖ TILL K. SY. VET. -AK AD. HANDL. BAND 18. AFD. III. N:0 2. 23 



arterna, hoppas jag bli i tillfälle lämna i sammanhang med 

 en framtida mera uteslutande botanisk redogörelse for en del 

 intressantare subfossila växtlämningar. 



Potamogefon , samt några ännu obestämda frön. 



2. Leran öfverlagrades med ganska skarp gräns af en ljus- 

 brun gyttja. Denna var omkring 0,3 m. mäktig och inne- 

 höll rikligt med synnerligen väl bevarade växtlämningar: 



Bctula odorafa, liängefjäll och blad. 

 Populus tremula, : » » 



Salix ccqyrea, blad. 

 » cincrea, » 

 » aiirita, » 



» aur it ax repens {7). Denna form växte ännu på mos- 

 sens yta. 

 Pofamogeton sp., frön i stor mängd; därjämte frön af ännu 

 ett par arter. 



Denna gyttja öfvergick uppåt i en s.k. Pbragmitestorf (Ser- 

 NANDER ^) med rhizom af Phragmites ock Equisetum. I denna 

 saknades Potamogeton nästan fullständigt. 



3. Småningom hade bäckenet uppgrundats i så hög grad. 

 att ej ens de nämnda sumpväxterna kunde trifvas i detsamma 

 och den torf, till hvilkens bildning de bidragit, ersattes af en 

 mosstor f (ung. 0.5 — 1 m. mäktig), i h vilken rikligt med frön 

 af Carices anträffades. 



4. Till sist hade mossens uppgrundning blifvit så full- 

 ständig, att den torf, som bildats, fullständigt förmulinat, 

 och ej innehöll några som hälst lämningar, med undantag af 

 några skalbaggvingar. Denna torf var 0.7 5 — 1.25 m. mäktig. 

 Mossen har under denna period varit fuktig ängsmark, och 

 bäckenet småningom blifvit torrlagdt. 



5. På denna torf vandrade sedan skogen ut och hela ytan 

 blef täckt af ett synnerligen vackert stubb lager af Pinns 

 silvestris. Då man vid mitt besök pa stället just var i färd 

 med att uppbryta detsamma, kunde en synnerligen allsidig 

 bild af den gamla skogens kvarlefvor fås. Här har vuxit ett 

 fullkomligt rent furbestånd, utan inblandning af gran eller 

 löfträd; detta har nått mogen timmerskogs ålder. Då inga 

 stammar funnos — detta kan dock bero på att dä ingen torf- 

 bildning, som kunde skydda mot förmultning, egde rum, stam- 



' Om växtlemningar i Skandinaviens marina bildningar. Bot. Not. 1889, 

 sid. 195. 



