26 ANDERSSON, VÄXTPALEONTOLOGISKA UNDERSÖKNINGAR. 



i Östersjöprovinserna, Skåne och Tyskland på flera ställen iakt- 

 tagit en liknande olikhet mellan leror, som otvifvelaktigt alla 

 böra tillskrifvas glacial ålder. Han lämnar dessutom en i högsta 

 grad sannolik förklaring på orsaken till denna faciesbildning. 

 "Möjligen har denna frånvaro af organiska lemningar sin för- 

 klaring dernti, att ifrågavarande leror icke afsatt sig i verkliga 

 sjöbäcken, som hela året om hållit vatten, utan i sådana, som 

 blott vid snösmältningen eller efter större nederbörd voro 

 öfversvämmade. Något djurlif af mollusker, ostrakoder o. s. v. 

 har derför ej der förekommit, och de växtlemningar, som till 

 äfventyrs inbäddats, torde vid bäckenets torrläggning åter 

 blifvit upplösta. Man skulle sålunda hafva tvenne faciesbild- 

 ningar af glacial sötvattenslera. en steril och en fossilförande . 

 Äfven i Östergötland voro de bäcken, där den fossilfria leran 

 förekom, mycket flacka och voro antingen alldeles ej täckta 

 af något torflager eller endast af ett mycket obetydligt sådant. 



Hänvisande till de under Räfsjö och Tistorps mossar 

 (sidd. 22 och 24) anförda samt de af Nathorst ^ från Rangil- 

 torp omnämnda växtlämningarna, torde det vara nog att fram- 

 hålla, att efter dessa arter att döma, det senglaeiala hafvet för- 

 svunnit inom området först i en tid då vegetationens karaktär 

 förändrats från rent arktisk till subarktisk, eller med andra 

 ord, att höjningen af området närmast österut från 

 Vettern har skett vid öfvergången mellan den sen- 

 glaeiala och postglaciala tiden,- medan ännu en nordlig 

 vegetation rådde i dessa trakter. Reliktt3^per som än bibehållit 

 sig på ytan af traktens mossar äro utom de förut nämnda hy- 

 briderna med Saliv phyliccefolia, Bartsia (dpina, och Salix ha- 

 stata'^ jämväl en del mossor, bland hvilka enligt af kand. E. Ny- 

 mans godhetsfullt lämnad uppgift, tkro Jungermannia (irandiretis, 

 Catoscopium nigrifum, Tiniidimu Blandoici, Faliidella squarrosa. 



Sötvattenslerornas och Rangiltorps-tuffens lämningar gifva 

 ett fast underlag för vidare undersökningar af florans föränd- 

 ringar. De typiskt utvecklade skogsmossarne visa också att 

 de under tidernas lopp fortgående förändringarne varit utaf 



' Om lemningar af Dryas octnpetala L. i kalktuif vid Rangiltorp nära 

 A^adstena. K. Yet.-Akad. Förh. Öfvers., ärg. 43, N:o 8. (1886). 



* Nathorsts 1. c, sid, 235 och '2o{\, med någon reservation uttalade för- 

 modan att i traktens sötvattensleror skulle finnas lämningar af en mera rent 

 arktisk vegetation, synes således ej efter nu föreliggande undersökningar be- 

 kräfta sig. 



^ Jfr DusÉN. P.. Ombergstraktens Flora och Geologi. Stockholm 1888, 

 sid. 24 o. f. 



