12 F. R. KJELLMAN, CHLOROPHYCÉSLÄGTET ACROSIPHONIA. 



synes visa, att från dessa organ ingen tillfredsställande karakter 

 för Cladophoreernas indelning i naturliga grupper kan hämtas. 

 WiLLE har derför enligt min mening förfarit fullt riktigt, då 

 han icke tillmätt den af dem gifna karakteren högre värde 

 än för utmärkande af sektioner inom ett slägte. 



Detta är i korthet den ena riktningen inom Cladophoreernas 

 systematik. Den andra är anvisad af J. Gr. Agardh. I förut 

 citerade uppsats: Anadema, ett nytt slägte Maud Älgernc^ med- 

 delar denne fykolog såsom utdrag ur ett då ännu otryckt 

 arbete ett försök att på nya karakterer uppdela det gamla 

 slägtet Conferva i särskilda slägten. De urskilda slägtena 

 äro sju: 3Iyxonema, Tiresias, LycJuete, Äcrosiphonia, Conferva, 

 Acanthonema. och Anadema. Deras karakteristik hvilar på 

 »cellulernas uppkomstsätt och det deraf beroende olika utveck- 

 lingssättet af fröns samt de olika cellernas olika funktioner». 

 Af dessa sju slägten är det Acrosiphonia och Conferva som 

 ■omfatta hufvudmassan af nutidens Cladnplioreer, ehuru sådana 

 ingå äfven i slägtena Lychate och Acanthonema. Med dessa 

 senare arter har jag icke hittills kunnat sysselsätta mig och 

 håller mig derför till de båda förstnämda slägtena — de enda 

 för öfrigt, som innehålla skandinaviska arter. 



Den diagnos, J. G. Auardh lemnar af slägtet ^^rosyj^/ioxif/, 

 har följande lydelse: -»Fröns filiformis, articidata, homogenea, 

 ramosa, articuli juniorcs (superiores) elongati, continua suhdivisione 

 divisi, adultis et inferiorihus ita brevissimis. Fruetus nondum 

 ohservati.» ^) Det anges vidare om dessa Conferver, »att de 

 synas växa i två olika perioder så nämligen att den unga 

 tråden växer hastigt med långa celluler som stundom härma 

 tråden af en Siphoné. Dessa celler blifva småningom kortare 

 genom en repeterad tudelning. Häraf blir den följd, att de nedre 

 cellerna blifva de kortaste och på visst sätt de yngsta. Sedan 

 denna interkalära delning nått sin gräns (?) synes den nedre de- 

 len af växten fortlefva utan vidare förändring än att den genom 

 täta rottrådar, som de öfre grenarne nedsända, sajnmansnärjes 

 i flere skilda fasciklar, livilka ha en annan färg än den öfre delen 

 af växten. Afven grenarne ha det egendomliga, att de icke 

 vid basen afsnöras utan sammanhänga med den stjelkled, 



' Jfr äfven Öfvers. af Kgl. Vft.-Akad. Förli. 184(;. sid. 10:3. 



^ I det af J. G. Agardh utjjifna arbetet Caroli Ad. Agardh Icones alga- 

 rum ineditse fasciculi qui exstant duo. Lund» 184*5, har diagnosen något olika 

 lydelse nämligen: iA. frondc f<nhlntcrogenea, articulis supcriorihiis elnvgatit> 

 contiiuta divisione snbclivisis, ififeriorihvs hoc moäo sensim, hreviorihns.^ 



