24 F. R. KJELLMAN, CHLOROPHYCÉSLÄGTET ACROSIPHONIA. 



om h varandra, bildande en mer eller mindre hopdragen spiral. 

 Denna revolntiva växform är skarpt utpräglad hos vissa arter 

 t. ex. A. rernalis Kjellm., hos andra åter mindre märkbar 

 och af underordnad betydelse. Den nämnda arten är lärorik, 

 emedan tufvornas sammanhltning hos den icke blott åstad- 

 kommes genom detta växsätt utan tillika genom krokgrenar 

 och i viss grad äfven genom rötterna, hvilka under sitt växande 

 nedåt sluta sig omkring och sammanbinda en mer eller mindre 

 rik knippa af axlar. 



Det följer af denna framställning, att enligt min upp- 

 fattning icke blott när- och frånvaron af sammantiltning utan 

 äfven tufvornas sammanfiltningssätt och grad kan och måste 

 blifva af vigt vid artuppfattningen och artkarakteristiken. 

 Jag anser mig böra framhålla detta särskilt, emedan jag skall 

 behandla samma former och arter som före mig Areschoug, 

 hvilken är af en olika mening, såsom framgår af hans Phyc. 

 Scand. I detta arbete upptagas under Conferva arcta fyra 

 former, af hvilka tre angifvas såsom y>ceespitoscB, filis inter se 

 liberis», den fjerde karakteriserad bland annat genom filis in 

 funiculos intortis», anf. st. sid. 426, och om Conferva uncialis 

 och till den hänförda former angifves det: nn statu maxime 

 juvenili omnes tres formce hahent fila scepe lihera neque> — såsom 

 fallet uppges vara med den fullt utbildade växten — fin funi- 

 culos intorta», sid. 428. 



In d i v i d € n s a 1 1 m ä n n a o rg a n i s a ti o n. De tuf vorna sam- 

 mansättande växtindividen bestå af axlar af två slag, olika 

 sinsemellan till anläggning, växriktning, växsätt, byggnad och 

 funktion. Det ena slaget motsvarar högre växters skott, resp. 

 skottsystem, det andra högre växters rotsystem. Skottsystemet 

 utgöres af axlar, skott, af olika ordning, ofta också af olika 

 utbildning, så att åtskillnad kan göras mellan typiska och 

 metamorfa skott. Rötterna äro äfven de af två olika slag, 

 de ena af mera typisk, de andra af mera metaraorf karakter. 



SJxOttsystemets byggnad. Hufvudskottet visar vissa 

 olikheter såväl hos olika arter som individ af samma art, t. 

 o. m. individ i samma tufva. Minst vanligt och, så vidt jag 

 med säkerhet känner, endast hos en art, A. flaccida Kjellm., 

 uteslutande förekommande är det, att hufvudskottet fortsätter 

 monopodialt hela skottsystemet igenom, utgörande ett gemen- 

 samt ursprung för hela grensystemet. Såsom regel hai* jag 

 funnit hufvudskottet mycket kort, stundom nästan rudimen- 



