BIHAXG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND. 18. AFD. III. N:0 5. 25 



tärt. Spetstillväxten upphör efter en kort tid. Förloppet här- 

 vid har jag knnnat följa hos A. vernalis Kjellm. På tafl. V 

 framställa tig. 5 och 6 två dylika hufvudskott. Fig. 5 åter- 

 ger detsamma ännu stadt i tillväxt med lifskraftig toppcell. 

 Från denna axel har utbildat sig två sidoaxlar. Dessa äro af 

 olika värde. Den ena (/</) är ett rent föryngringsskott, som 

 kommer att förhålla sig som liufvudskottet, den andra (hg) 

 är en stark gren, som i det fullt utbildade skottsystemet fram- 

 träder såsom hufvudgren och med sina förgreningar utgör dess 

 hufvudsakliga del. Fig. 6 visar ett hufvudskott af i det när- 

 maste samma utbildning blott med den skillnaden, att det ut- 

 sändt två rötter (r) och att intet förynringsskott, men två 

 hufvudgrenar (/^/y) kommit till utveckling. Anmärknings- 

 värdaste olikheten är den, att dess toppcell är död och att 

 den subterminala cellen i följd häraf undergått en egendomlig 

 ombildning. I fullt utveckladt tillstånd kommer detta hufvud- 

 skott sålunda att bestå af endast två celler. Att A. J/amiilosa 

 Kjellm., A. scfacea Kjellm. och A. stolonifera Kjellm. för- 

 hålla sig på ett likartadt sätt framgår af tafl. I, tig. 2 — 3, 

 tafl. II, tig. 5, och tafl. VI, tig. 3, i hvilka alla figurer teck- 

 net * anger den slutliga spetsen af liufvudskottet. I vissa 

 fall utgår hufvudgrenen eller hufvudgrenarne från hufvud- 

 skottet, i andra fall är så icke förhållandet. Fig. 5. tafl. II 

 visar en af de förekommande olikheterna. Från hufvudskottet 

 (JisJc) utgå utom rötterna (r,r') tre sidoskott, af hvilka två 

 (hg) äro utbildade såsom nästan lika starka hufvudgrenar; det 

 tredje (fg) har, sedan det vuxit ett kort stycke, antagligen 

 till blott tre cellers längd upphört i växandet genom topp- 

 cellens bortdöende. Från detta har utvuxit ett sidoskott af 

 andra ordningen, hAdlket utvecklat sig till en gren af ungefär 

 samma styrka som de båda hufvudgrenarne af första ordningen. 

 Ett likartadt förhållande förekommer hos A. centralis (Lyngb.) 

 Kjellm., såsom framgår af tafl. IV, fig. 4, liksom också hos 

 A. hamulosa Kjellm., tafl. I, fig. 2, här blott med den skill- 

 naden, att det från hufvudskottet utgående, med (fg) på figu- 

 ren betecknade skottet, under sin spets vid ** utskickat två 

 till hufvudgrenar utbildade sidoskott. Begränsningen af detta 

 skott hade inträdt genom toppcellens bortdöende och upplös- 

 ning. Skottets spets hade det utseende, som genom tafl. I, 

 fig. 11 angifves. Basaldelen af den ursprungliga toppcellens 

 vUgg fans ännu qvar och den subterminala cellen hade under 



