26 F. R. KJBLLMAN, CHLOROPHYCÉSLÄGTET ACROSIPHONIA. 



den ursprungliga öfre tvärväggen utbildat ett kupollbrmadt 

 väggstycke af annan beskaffenhet än den ursprungliga väggen. 

 Jag har antagit, att i dessa senare fall de med {fg) beteck- 

 nade, begränsade skottstyckena äro af samma slag som det 

 skott hos A. vernalis Xjella[., hvilket erhållit samma beteck- 

 ning och som jag tolkat såsom ett rent föryngringsskott, hvars 

 funktion skulle vara att utbilda, uppbära och sammanhålla 

 hufvudgrenarne, som äro växtens hufvudorgan. 



I flertalet fall äro dessa föryngringsskott fåtaliga och 

 obetydligt utvecklade. Hos en ung Acrosiphonia, hvilken torde 

 vara A. cffusa Kjellm., har jag dock funnit denna del af skott- 

 systemet starkare utveckladt. Föryngringsskotten hade större 

 längd och voro mer eller mindre grenade, så att sålunda här 

 föryngringsgrenar funnos utbildade, uppbygda af skott af flere 

 ordningar. Måhända är så ofta fallet hos de fina Acrosiphonia- 

 arterna. 



Hos flere arter har det lyckats mig att följa hufvud- 

 skottet ända till basen. Ofta har då detta visat sig utgå 

 från en cellkropp, som till cellernas form och byggnad är olika 

 hufvudskottet. Fig. 2 och 3 tafl. A^I åskådliggöra detta tyd- 

 ligt. Från den i fig. 2 afbildade af korta, afrundade, tjock- 

 väggiga celler bestående basalkroppen (6A) hafva två stycken 

 skott, båda obetydligt utvecklade, ännu stadda i tillväxt, 

 det ena yngre och mindre än det andra utbildats. Fig. 

 3 återger en äldre växt, der det från basalkroppen (^Ä) ut- 

 srånorna hufvudskottet redan af slutat sin tillväxt. Basal- 

 kroppen utgör här tydligen en del af en större cellkomplex, 

 som isolerats derigenom, att den ena af de tre cellerna dött 

 och löst sig från sambandet med de andra. I allmänhet äro 

 cellerna i dessa basalkroppar löst förbundna, i följd deraf att 

 cellväggarne, särskilt mellanväggarne, äro starkt gelinerade. 

 På samma eller likartadt sätt förhåller sig hufvudskottet hos 

 A. sctacca Kjellm. (tafl. II, fig. 5), A. centralis (Lyngb.) 

 Kjellm. (tafl. IV, fig. 5), A. vernalis Kjellm. (tafl. V, fig. o — 6) 

 och A. pallida Kjellm. (tafl. VII, fig. 13). 



Vanligen är emellertid hufvudskottet icke förbundet med 

 en basalkropp, utan har helt fri bas. Frigörandet sker genom 

 en i växtens natur grundad upplösningsprocess och antingen 

 så, såsom fig. ö, tafl. IV, [A. cmtralis (Lyngb.) Kjellm.] anger, 

 att den cell i basalkroppen, från hvilken hufvudskottet utgår, 

 bortdör, sedan hufvudskottet utvuxit eller också derigenom. 



