BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 18. AFD. III. N:0 5. 35 



medverka vid dessa växters vandring eller måhända rättare 

 spridning. 



Sidorötterna anläggas i sträng basifugal, deras grenar i 

 akropetal följd. Rotanlaget utgör i livarje fall ett utskott 

 från en cell, hvilket, om denna är en skottcell, bildas nära 

 cellens basiskopa, om det är en rotcell, nära dess akro.^^kopa 

 tvärvägg. Den vägg, igenom hvilken rotanlaget afgränsas 

 från modercellen, är hos vissa arter, t. ex. A. setacea Kjellm., 

 urglasformig, inåt konvex och faller inom modercellen (tafl. 

 II. fig. 13, ra), i allmänhet plan eller nästan plan och då fallande 

 mer eller mindre fullständigt utanför modercellens j^ttre kon- 

 tur. I förra fallet är utskottet mycket svagt, knappt märk- 

 bart, innan gränsväggen uppträder — man skulle i detta fall 

 nästan kunna tala om endogent anlag — i senare fallet af 

 större, ehuru något vexlande längd. I allmänhet uppkommer 

 gräns v äggen tidigt. 



Vältens cellulära hy g g na iL I den cellulära bygg- 

 naden visa växtens olika organ och inom vissa delar olika 

 regioner af samma organ rätt betydande olikheter. Då dessa 

 äro tydligt uttryckta hos alla de arter, som jag kunnat när- 

 mare undersöka, torde denna byggnadsolikhet få anses för 

 dessa växter utmärkande. Inom skottsystemet äro hufvud- 

 skottet och dess föryngringsgrenar i detta afseende olika de 

 skottsystem, som jag benämnt hufvudgrenar och inom dessa äro 

 så väl de skott, som redan frän början växa med kort topp- 

 cell, de må vara begränsade eller icke, af olika cellulär b^-gg- 

 nad mot hufvudgreuarnes hufvudaxel och dess kraftigare sido- 

 grenar, som också dessa senare något olika i sin öfre, mellersta 

 och nedre region. Rötternas byggnad visar regelbundet olikhet 

 med skottens och, såsom redan antydts, framträder oftast hos 

 grip- och upplagsrötterna skillnad mellan top})- och basal- 

 delens byggnad. 



Af tall. I, iig. 2, taii. II, %. 5—6, tafl. III, hg. 3, tafl. 

 IV, hg. 4—5, tafl. V, fig. 4—6, tafl. VI, hg. 2—3 och tafl. 

 VII. hg. 13 framgår, att hufvudskottet och dess föryngrings- 

 grenar bildas af celler, som skilja sig blott föga i längd och 

 hvilkas längd i regel är omkring 2 — 4 gånger större än tjock- 

 leken. Hufvudsakligen samma byggnad hafva de med kort 

 toppcell från början växande skotten i hufvudgrenarne (jfr. 

 tafl. I, fig. 5; tafl. IV, fig. 7—8; tafl. Y. fig. 14-16; tafl. VI, 

 fig. 16 och tafl. VII, fig. 9), om också hos dessa axlar förhållandet 



