38 F. R. KJELLMAN, CHLOROPHYCÉSLÄGTET ACROSIPHONIA. 



primära, att dessa celler delas i två ungefär lika långa celler 

 och att stundom den uppkomna tvärväggen icke är vinkelrätt, 

 utan snedt riktad mot cellens längdaxel. Dessa senare inter- 

 kalära delningar utsträckas mer eller mindre långt så väl hos 

 olika arter som i olika celler i samma axel, så att i en öfver- 

 vägande kortcellig axel en eller annan mycket längre cell kan 

 finnas insprängd; jfr. t. ex. tafl. II, fig. 8; tatl. VI, fig. 12. 

 Då axeln närmar sig sin fulla längdutveckling, inträder en 

 förändring i toppcellens verksamhet och delningsförloppet i 

 öfrigt. Den utväxer till mindre längd innan den delar sig 

 och den uppkommande tvärväggen lägges närmare cellens 

 midt. Segmenten blifva sålunda älven de kortare. Deras del- 

 ning inträder tidigare och vid delningen blir längdskillnaden 

 mellan de båda cellerna ingen eller knappt märkbar. Denna 

 förkortning af toppcellen och segmenten samt i tiden för den 

 interkalära delningens inträde ökas i den mån axelns längd- 

 tillväxt närmar sig slutet. En följd häraf blir naturligtvis 

 också den, att inom samma ursprungliga segment den inter- 

 kalära delningen blir mindre upprepad. 



Mot längdtillväxtens slut eller för att bringa den till 

 slut kunna äfven andra förändringar inträda. An inträifar 

 det, att toppcellen tvärt delas i två lika långa celler, innan 

 den utvuxit till någon större längd (tatl. I, fig. 10) än att 

 den nästan liktidigt uppdelas i flere än två nästan lika långa 

 celler (tafl. V, fig. 13; tafl. VI, fig. 9), än och detta synes 

 vara en vanlig företeelse, att den långa toppcellen dör och 

 den subterminala cellen utbildar en den ursprungliga topp- 

 cellen ersättande, men kort och annorlunda formad initialcell, 

 som antingen ej vidare delar sig eller utväxer till mindre 

 eller ringa längd, innan den inträder i delning; tafl. V, fig. 

 11—12; tafl. VII, fig. 8. 



I sitt tidigaste utvecklingsstadium, förstärkningsstadiet, 

 uppbyggas de ifrågavarande axlarne mera likformigt. Topp- 

 cellen är då kortare, innan den delar sig och de uppkomna 

 segmenten inträda icke eller sparsamt i interkalär delning. Så 

 synes också förhållandet vara med de axlar, hvilka i det före- 

 gående benämts hufvudskott och deras föryngringsskott ; jfr. 

 tafl. V, fig. 5; tafl. VI, fig. 2. 



Hnfvudgrenarnes starka sidogrenar uppbyggas på samma 

 sätt som moderaxeln blott med den skillnaden, att i dem inter- 

 kalär delning inträder till större utsträckning antingen redan 



