BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 18. AFD. III. N:0 5. 39 



i deras först uppkomna segment eller åtminstone hos dessa 

 axlar på ett tidigare utvecklingsstadium än hos deras moder- 

 axel. 



Bland de axlar, som hela tiden växa med kort toppcell 

 och hos hvilka interkalär celldelning icke eller blott tillfälligt- 

 vis uppträder, förtjena särskilt tornskotten uppmärksamhet, 

 emedan hos dem under längdtillväxtens fortgång toppcellens 

 form förändras. Ursprungligen är toppcellen cylindrisk med 

 afrundad spets, men närmar sig, samtidigt som dess tjocklek 

 och slutligen äfven deras längd minskas, mer och mer en ko- 

 nisk form och blir, då längdtillväxten nått sitt slut, rent 

 kouisk; jfr. tafl. I, fig. 13—14. 



Sänkrötterna uppbyggas alltjemt genom en före delningen 

 lång toppcell, som vid delningen klyfver sig i en kortare 

 initial- och en längre segmentcell; tafl. II, hg. 14—15. Seg- 

 menten undergå icke eller blott tillfälligtvis interkalär del- 

 ning. Griprötterna och de upplagsrötter, hvilka blott till sin 

 terminala del utbildats såsom upplagsorgan, växa i sitt tidigare 

 utvecklingsstadium på samma sätt. I de regioner, der de öfver- 

 gå till grip- och upplagsorgan, inträda mer eller mindre genom- 

 gripande förändringar i cellbildningsförloppet, i toppcellernas 

 form och deras längd före delningen. Att den slutliga cellu- 

 lära byggnaden här icke uteslutande betingas af initialcellens 

 form och delning utan äfven, åtminstone i vissa fall, till större 

 eller mindre del af inträdande interkalära delningar, synes 

 mig nästan vara utom allt tvifvel; jfr. t. ex. tafl. I, hg. 17, 

 18; tafl. V, fig. 19—20,- tafl. VI, fig. 5, 20. 



Af hvad nu angifvits framgår, att det för slägtet karakteris- 

 tiska växandet med lång toppcell och förekomsten af upprepad 

 interkalär celldelning till stor utsträckning blott i hela sin 

 vidd gäller om de axlar, som representera skott och af dessa 

 blott eller åtminstone så godt som uteslutande hufvudgrenarnes 

 hufvudaxlar och deras starka sidogrenar och beträffande dem 

 blott under perioden för deras kraftiga vegetativa utveckling 

 eller längdtillväxt, deri deras tidigaste utveckling ej inbegripen. 



Cellhyggnaden. Kroppsväggen är i allmänhet redan så- 

 som ung af temligen betydlig tjocklek. De unga tvärväggarne 

 äro tunna, men förtjockas småningom genom intussusception. 

 De långa toppcellerna visa med hänsyn till j^tterväggen eller 

 den del af kroppsväggen, som ingår i dem, vissa olikheter hos 

 olika arter. Hos en del arter, t. ex. Ä. flaccula Kjellm., ä. 



