BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 18. AFD. III. N:0 5. 41 



tillskärpt, hvass eller afrundad, tjock kant; jfr. tafl. I. tig. 16; 

 tafl. III, fig. 11; tafl. IV, fig. 17; tafl. VIII, fig. 8. 



Af rötterna är det särskilt de till npplagsorgan ombildade, 

 livilkas cellväggar undergå någon högre grad af förtjockning. 

 Den sekundära förtjockningen är liär oftast betydlig och väl 

 äfven störst i ytterväggen, ehuru äfven tvärväggarnes slut- 

 liga tjocklek kan blifva jemförelsevis stor. Det är redan förut 

 nämdt, att i dessa organs väggar en ofta långt gående geli- 

 neringsprocess inträder (jfr. t. ex. tafl. VI, fig. 4 — 5) äfvensom 

 att sänkrötternas slutliga i slammat nedskjutande toppceller 

 hafva tjock, uttill mer eller mindre starkt förslemmad yttervägg. 



Med hänsyn till Moroplasten öfverensstämma alla Acro- 

 siphonior, som jag närmare känner, deri, att denna hos fullt 

 vegetativa celler utgör ett i båda ändar öppet, i toppcellerna 

 i öfverensstämmelse med dessa cellers form i öfre ändan slutet 

 rörformigt nät utan några i cellen inskjutande skifvor eller 

 strängar eller med andra ord en i båda ändarna, i toppcellerne 

 blott i nedre ändan öppen hålcylinder med nätlikt genom- 

 bruten vdigg. Gemensamt för alla arterna är också det för- 

 hållandet, att hos starkare i tillväxt varande skott topp- 

 cellernas kloroplast är tätare i sin öfre del än nedtill, hvaraf 

 blir en följd, att dessa växter, under det de ännu är o stadda 

 i tillväxt, äro mörktoppade; jfr. tafl. VII, fig. 18. I öfrigt 

 visa kloroplasterna hos olika arter och artgrupper mer eller 

 mindre betydande olikheter, hvilka synas vara för de särskilta 

 arterna karakteristiska, men ofta äro af den art, att de svår- 

 ligen kunna med ord angifvas. Det bör uppmärksammas, att 

 kloroplasten hos samma art kan uppträda under rätt väsent- 

 ligt olika form och byggnad, beroende af ålder och cellernas 

 art och deras slutliga funktion, hvarför det är nödvändigt att 

 vid detta organs användning inom artkarakteristiken hänsyn 

 tages till kloroplaster i samma utvecklingsstadium, i celler 

 tillhörande samma slag af axlar och celler af lika funktion. 

 I regel är kloroplasten i en växande hufvudgrens utvuxna 

 toppceller i spetsen nästan tät, nedtill nätlikt genombruten. 

 I den del af toppcellen, som blir till segmentcell, har följakt- 

 ligen redan i toppcellen en förstoring af näthålen inträdt. 

 Denna ökas sedermera inom segmentcellen. Hos vissa arter 

 är förstoringen obetydlig, så att nätöppningarna blifva små, t. ex. 

 A. setacea Kjellm. m. fl., hos andra arter, särskilt A. centra- 

 lis (Lyngb.) Kjellm. deremot högst betydlig. Under sin vidare 



