BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 18. AFD. III. N:0 5. 45 



tanter för två skilda slägttyper. Gemensamt för alla Acro- 

 siphonior är att l:o) de fertila cellerna äro skott-, aldrig rot- 

 celler; 2:o) att de tillhöra skottsystemets öfre del; 3:o) att de 

 utbildas i akropetal följd, så att sålunda ett skott, som in- 

 trädt i fertilt stadium, ännu kan vara stadt i längdtillväxt; 

 4:o) att de till form och storlek icke skilja sig från de vege- 

 tativa cellerna; 5) att en cell kan öfvergå till fertil, innan 

 den interkalära delningen nått sitt maximum i den region, 

 cellen tillhör; 6:0) att icke alla celler i de särskilta skotten 

 eller grenarne blifva fertila, utan att jemte dessa finnas ett 

 större eller mindre antal celler, som förblifva vegetativa; 7:o) 

 att hvarje cell öppnar sig med blott en por, och 8:0) att denna 

 icke har bestämdt läge utan uppträder än omkring cellens 

 midt än närmare den öfre eller nedre tvärväggen. Hos den 

 ena gruppen arter äro svärmarne relativt små och ligga ytter- 

 ligt tätt packade intill hvarandra, bildande tillsamman en 

 mycket tät gulgrön, ogenomskinlig cylinder. Deras inbördes 

 läge anger icke i något utvecklingsstadium, att de uppkommit 

 genom succedan delning af cellkroppen. Att de bildas simul- 

 tant kan jag dock icke på grund af iakttagelse påstå. På 

 detta förhållande har Akeschoug redan för ilere ar sedan fäst 

 uppmärksamhet, utan dock att tillmäta detsamma någon större 

 vigt. I sitt arbete Observationes phycoJogicrc, Particula I, 

 Upsalise 1866, anger han om Confcrva arcta, hvilken efter all 

 sannolikhet är den, som jag benämner A. centralis, att nn 

 filis ohservatce sunt cellulce, forma et longitudine a vegetis vix 

 recedentes, in quibus cytioplasma fusco-olivaceum ex solis gra- 

 nulis minutissimis denseque stijntatis composituni totum parie- 

 tem cellulce interiorem investivit. Hac granula deinde se mo- 

 vere inceperunt et nonniilla eorum per ostioluni cellulce exire. 

 .... Longitudo eorum circa 5 f.i.-)> I particula II af samma 

 arbete, Aresch. Urosp. Upsaliee (1874), beskrifvas dessa granula 

 eller såsom de här benämnas microzoosporse närmare och af- 

 bildas såsom svärmare med två cilier. Deras längd anges här 

 vexla mellan 5 och 6-/3 ,«, deras tjocklek vara omkring 2,5 ^. 

 Hos de flesta arterna af denna grupp blir åtminstone den öfre 

 tredjedelen af skottsystemet fertilt. Äfven skottens öfversta 

 celler och t. o. m. encelliga skottanlag kunna blifva fertila, 

 men de fertila cellerna uppträda åtminstone från början och 

 oftast allt framgent strödda, antingen och vanligen ensamma, 

 bland flere eller färre vegetativa celler än två och två eller 



