52 F. R. KJELLMAN, CHLOROPHYCÉSLÄftTET ACROSIPHONIA. 



Huruvida de för Ä. hamulosa Kjellm. karakteristiska krok- 

 skottsystemen förekomma hos Sp. s^riuescevs Kg. måste jag 

 lemna oafgjordt. Kutzing's beskrifning och afbildning lemna 

 ingen bestämd upplysning härom. Med A. alhescens Kjellm., 

 hvilken den af våra skandinaviska arter står närmast, är den 

 säkert mindre nära beslägtad. 



ArthesJirifning. Sjelf har jag alltid funnit denna art 

 epifytisk, men Foslie uppger (Mar. Alg. Xorw. sid. 130), att 

 han funnit få exemplar af den fästa på klippor. Huruvida 

 dessa verkligen tillhört A. hamulosa Kjellm. kan jag ej säga, 

 men möjligt är, att så icke varit fallet. Den bildar tufvor, 

 h vilka såsom yngre äro mera pensellika. såsom fullt utvuxna 

 bollformiga, än nästan fullt klotlika än nedtryckt klotlika 

 och då utgöras af talrika, tätt sammanstående, i början endast 

 nederst sedermera allt högre upp förbundna, enkla och greniga, 

 qvastlika knippor. Dessa äro slutligen hardt sammanhltade. 

 hvilket föranledes dels af de talrika krokskotten och krok- 

 grenarne dels af talrika rötter, som utgående från skottsyste- 

 mets öfre del dels under sitt förlopp nedåt omslingra Here 

 eller färre axlar dels med sina till griporgan ombildade spetsar 

 fästa sig vid andra axlar än dem. frän livilka de utgå och 

 derigenom fastbinda den ena axeln vid den andra. Slingrande 

 skott eller grenar har jag deremot icke iakttagit hos denna 

 art. Tufvorna nå en höjd af 3 — 4 cm (enligt Foslie stundom 

 8 cm), äro blekt gulgröna, nästan helt likfärgade, endast så- 

 som yngre något mörkare upptill, mycket svagt, stundom 

 knappt märkbart slemmiga, efter torkning såsom äldre utan, 

 såsom yngre i topparne med svag slemglans, ej anmärknings- 

 värdt spröda; tafl. I. hg. 1. 



Hufvudskottet fortsätter icke skottsystemet igenom, utan 

 begränsas snart i sin tillväxt genom toppcellens bortdöende; 

 tafl. I, fig. 2, 11. De skottsystem, som bilda skottsystemets 

 hufvudmassa äro alltså sidogrenar och antingen sådan af l:sta 

 eller 2:dra möjligen af ännu högre ordning; jfr. tafl. 1, tig. 2. 

 Skotts3'stemets bas har jag alltid funnit fri än med upplöst 

 spets (tafl. I, fig. 2) än utgåeiule i en efter skottbasens upp- 

 lösning utvecklad axil rot; tafl. I, fig. 3. Hufvudgrenarue 

 utgå i ringa antal frän hufvudskottet eller frän detta och 

 dess föryngringsskott. 



Hufvudgrenarne hafva en qvastlik form. äro ^■id basen 

 omkr. 70 ^x., upptill under spetsarne omkr. 90 /<. tjocka. De 



