56 F. R. KJELLMAX, CHLOROPHYCÉSLÄGTET ACROSIPHONIA. 



böra lemna en diagnos på den och en möjligast fullständig 

 beskrifning. Den står, såsom förut anförts, af de skandinaviska 

 arterna närmast föregående, men är skild från den genom liere 

 karakterer, som jag har all anledning antaga vara betydelse- 

 fulla och konstanta. 



Arthcshrifning. Växten synes växa på med sand täckta 

 stenar och klippor. Den bildar tufvor, som äro tjockt pensel- 

 formiga, glesare än hos .-1. hamidosa Kjellm. Dessa utgöras 

 af talrika, men föga sammanträngda, greniga, nedtill smala 

 och sammanfiltade, upptill qvastlikt utvidgade och rediga, 

 föga täta knippor. Växten nar en höjd af åtminstone 8 cm., 

 är som yngre rent grön, t. o. m. mörkgrön, men blekiiar under 

 fertiJitetsstadiet och blir slutligen gulhvit eller nästan hvit. 

 Den är knappt märkbart slemmig utom i de växande spetsarne, 

 som efter torkning hafva svag slemglans. Den är icke spröd. 



Så vidt jag kunnat finna, fortsätter icke hufvudskottet 

 skottsystemet igenom. Dess basaldel upplöses och har ofta 

 den uppkomna slutcellen ombildad. Det är nedtill 60 (.i tjockt 

 och tilltar betydligt i tjocklek upjmt. 



Hufvudgrenarne utgå antingen ensamma eller motsatta. 

 De äro vid basen 60 — 70 fi tjocka, men tilltaga långsamt 

 uppåt, så att tjockleken under spetsen öfverstiger 100 (.i. De 

 äro liksom hos föregående art qvastlika, men dock med mera 

 tydlig racemös förgrening. Hufvudaxeln är följbar. Dess sido- 

 grenar äro dels sparsamma enkla tornlika krokgrenar, som 

 antingen utgå ensamma eller motsatta eller parvis med ett 

 kraftigare utv&ckladt grensystem; dels mer eller mindre ut- 

 vecklade, af raka tornskott bildade grenar, livilka äro breda 

 med utspärrade, ensidiga eller upprepadt ensidiga sidogrenar; 

 dels grenar bildade af dylika raka tornskott och ännu i till- 

 växt varande, långcelliga, jemntjocka, trubbiga axlar. Krok- 

 skott äro sålunda hos denna art sparsamma och aldrig förenade 

 till krokskottsystem eller ingående jemte raka torngrenar 

 såsom element i grensystem. Karakteristiska för arten till 

 skillnad från A. hamulosa Kjellm. synas mig de i skott- 

 systemets nedre del förekommande ensidigt eller upprepadt en- 

 sidigt förgrenade, spärrgreniga skottsystemen vara; jfr. tall. 

 IV, fig. 21. 



Den interkalära celldelningen sträcker sig hos denna art 

 längre än hos Ä. hamidosa Kjellm. 1 hufvudgrenarnes öfre 

 del äro cellerna, sedan den interkalära delningen upphört, 



