6Q F. R. KJELLMAN, CHLOROPHYCÉSLÄGTET ACROSIPHONIA. 



delen har i detta fall större tjocklek oeli ofta ett utseende 

 ocli en byggnad, som anger, att spetsen, sedan upplösningen 

 upphört, undergått vissa förändringar; jfr. tall. III, fig. 5. 

 Stundom öfvergår en sådan axel nedtill i en rot, kvilken ligger 

 i skottets axel och uppkommit derigenom. att den efter upp- 

 lösningsprocessens upphörande nedersta skottcellen antagit 

 karakteren af initialcell och gifvit uppliof till en axel, som i 

 allt liknar de typiska rötterna. Det inträffar stundom härvid, 

 att denna cell, då den ånyo börjar växa, i stället för den ur- 

 sprungliga, såsom det vill synas döda, kloroplasten, utbildar 

 en ny, lifskraftig, af vanlig form och byggnad; tafl. III» 

 fig- 4. _ 



På det temligen obetydliga, lämpligt konserverade material^ 

 som jag haft till undersökning, har jag aldrig funnit hufvud- 

 skottet kort, i spetsen upplöst, utan alltid fortsättande oaf- 

 brutet uppåt, jemte sina förgreningar utgörande växtens skott- 

 system. Ar detta konstant, så ligger häri en betydlig olikhet 

 med följande art. Hufvudskottet är t^^dligt hela skottsystemet 

 igenom, tilltagande betydligt i tjocklek från basen uppåt, så 

 att det under spetsen når en tjocklek af 250 fj. 



Skottsystemet är i allmänhet, men särskilt uppåt rikt för- 

 grenadt. Förgreningen är qvastlik. De starkaste sidogrenarne 

 tillhöra dess mellersta region. G-renarne af första ordningen 

 utgå från hufvudaxeln nedtill mest i strödd ställning, ensamma 

 eller parvis, upptill ofta i rent motsatt ställning. De starka 

 grenarne af l:sta ordningen upprepa i hufvudsak hufvudskottet. 

 De hafva en genomgående hufvudaxel, som tilltar starkt i 

 tjocklek från basen mot spetsen, och äro nästan qvastlikt för- 

 grenade, nedtill grenlösa eller mycket svagt greniga, upptill 

 tätgreniga med grenarnes styrka aftagande från midten uppåt; 

 tall. IV, hg. 2. Grenarne af andra ordning likna till ställning 

 grenarne af första ordningen. Starka grenar af denna ordning 

 upprepa sin moder axel, men äro mera rent klaselikt förgrenade 

 och mera sällan motsatt greniga. Grenarne af tredje ordningen 

 äro mest enkla, stundom sparsamt, klaselikt, strödt greniga. 

 Slutgrenar, särskilt om de äro af större längd, tilltaga stun- 

 dom något i tjocklek mot spetsen. I de flesta fall äro de dock 

 nästan jemntjocka eller afsmalna t. o. m. något, men svagt 

 mot spetsen. Det senare gäller mest lägre ned i skottsystemet 

 sittande slutgrenar af olika ordning. Grenarne äro tilltryckta, 

 utgående under en vinkel af 45' eller mindre. 



