70 F. R. KJELLMAX, CHLOROPHYCÉSLÄGTET ACROSIPHONIA. 



med mer eller mindre afrundade cellrum, tafl. II, fig. 5 — 7, i 

 hvilka figurer hli är denna basalkropp, lislc det från densamma 

 utgående hufvudskottet. I detta fall är hufvudskottet eller 

 dess hufvudaxel utdraget omvändt kägelformig. Hos denna 

 art har jag aldrig såsom lios föregående funnit hufvudskottet 

 utbilda en axil rot. 



Hufvudgrenarne, hvilka bilda skottsystemets hufvudmassa, 

 hafva en tydligt följbar, nedtill omkring 120, upptill 250 //. 

 tjock hufvudaxel och äro jemförelsevis rikgreniga, rikast mot 

 spetsen, men dock i det hela glesgreniga. Förgreningen är 

 klaselik med de mellersta och öfre grenarne så förlängda, att 

 de nå ungefär samma höjd. Grenarne äro strödda, de af sista 

 ordningen ofta ensidiga, i regel ensamma, stundom ehuru 

 sällan två utgående från samma cell och oftast då så, att 

 deras median sammanfaller; tafl. II, fig. 11. Ar detta icke 

 fallet, så kan vinkeln mellan deras medianplan vexla, men är, 

 så vidt jag kunnat finna, alltid mindre än 180°. Gren vinkeln 

 är spetsig, mindre än 45 . De starkaste sidogrenarne utgå 

 från hufvudaxlarnes mellersta del. De äro rent klaselikt för- 

 grenade, till omkretsen cylindriskt spolformiga eller cylindriskt 

 klubblika och innehålla skott af två ordningar. 



Alla sidoaxlar äro af samma art, de öfre föga smalare, 

 de öfriga, aldrig dubbelt smalare än sin moderaxel vid sido- 

 axelns utgångspunkt, i växande tillstånd svagt klubblikt cy- 

 lindriska, efter slutad tillväxt något afsmalnande mot eller 

 vid spetsen; tafl. II, fig. 8, 21. Den vägg, genom hvilken ett 

 grenanlag afskiljes från sin modereell, sammanfaller antingen 

 helt och hållet eller till sin inre kant med modercellens ytter- 

 vägg, sällan faller den helt och hållet utom denna, men alltid 

 blott ett kort stycke, så att stödjecellen efter grenanlagets åt- 

 skiljande förblir i det närmaste cylindrisk eller kommer att 

 få en i längdsnitt i det närmaste oregelbundet femsidig form; 

 tafl. II, fig. 8—11. 



En i liflig tillväxt stadd axel med skottnatur afslutas med 

 en cell, som, då den är fullt utvuxen, är 6 — 10 gånger så lång 

 som tjock, cylindrisk eller svagt klubblik; tafl. II, fig. 9. Dä 

 tillväxten närmar sig sitt slut, antar toppcellen en cylindriskt 

 konisk form och utväxer endast till obetydlig längd innan 

 delning inträder. 



Hufvudgrenarne bildas såsom fullt utvuxna nedtill af 

 celler, som äro 1 — 2 gånger så långa som tjocka, i den öfre 



