BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 18. AFD. III. NIO 5. 83 



blott i någon mån förändras i sin spets; tafl. V, fig. 4, 6. 

 Hnfvudskottet löser sig tillika från basalkroppen. Stundom 

 har jag dock funnit hnfvudskottet utveckladt till betydlig 

 storlek, rikgrenigt med talrika föryngringsgrenar. 



Hufvudgrenarne äro vid basen 15 — 20 fi. tjocka, tilltaga 

 långsamt i tjocklek mot midten, der de äro omkring 40 /<. 

 tjocka, men afsmalna sedermera åter mot spetsen, så att den 

 subterminala cellens tjocklek hos utvuxna exemplar är blott 

 omkring 30 [a. De äro sparsamt, åtminstone till de öfre två 

 tredjedelarne nästan likformigt klase- till qvastlikt förgrenade. 

 Rikast är förgreningen upptill; de starkaste grenarne utgå 

 från basen och mellersta delen. Grenarne af 2:dra ordningen 

 äro ensamma, strödda eller sträckvis ensidigt utgående. De 

 äro af två skilda slag. De ena upprepa moderaxeln eller 

 öfverensstämma i hufvudsak med denna, växa åtminstone från 

 början och så länge de äro vegetativa med lång toppcell. De 

 tilltaga något i tjocklek mot spetsen, äro tilltryckta eller ut- 

 stående, raka eller spiralformigt slingrade, merendels enkla, 

 de från moderaxelns midt utgående de längsta. Det andra 

 slaget grenar af 2:dra ordningen utmärka sig derigenom att 

 de växa redan från början med kort, cylindrisk eller cylindriskt 

 kägelformig toppcell, hvilken till sin byggnad knappt afviker 

 från segmentcellerna särskildt med hänsyn till kloroplasten. 

 De äro sällan raka, utan i spetsen hakformigt böjda eller bag- 

 böjda till inrullade; tafl. V, fig. 14 — 10. De bilda alltid en 

 stor vinkel med moderaxeln och bidraga väsentligt till växtens 

 sammanfiltning. x\lla grenar af 2:dra ordningen äro af nästan 

 samma tjocklek och icke betydligt smalare än moderaxeln 

 vid deras utgångspunkt. 



Hufvudgrenarnes hufvudaxel bildas nedtill af rent cylin- 

 driska celler, som mest äro 2 — 6 gånger så langa som tjocka, 

 hafva tjocka väggar och äro temligen rika på stärkelse; tafl. 

 V, iig. 7 (hg). Frän midten ett stycke uppåt äro cellerna 

 korta, 1 — 1\/.T gång så långa som tjocka, sällan och blott sträck- 

 vis kortare än långa, temligen tunnväggiga och svagt in- 

 snörda vid tvärväggarne. Grenarne anläggas åtminstone 5 — 6 

 celler nedanför moderaxlarnes toppceller. Den ^'ägg, genom 

 hvilken ett grenanlag åtskiljes från modercellen, sammanfaller 

 mer eller mindre fullständigt med dess yttervägg. Sedan den 

 interkalära delningen upphört, står grenen ett längre eller 

 kortare stycke nedanför utgångscellens öfre tvärvägg, stundom 



