BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 18. AFD. III. NIO 5. 85 



sträckning (fig. 20). Det är öfvervägande eller företrädesvis de 

 först utväxande rötterna, som öfvergå till upplagsrötter. 



Jag har aldrig funnit hnfvudgrenarnes hufvudaxel fertil, 

 utan endast de från den utgående skotten af närmast högre 

 ordning och företrädesvis dem af dessa, som tillhöra hufvud- 

 axlarnes medlersta region. De fertila grenarne äro långa, 

 alltid, så vidt jag känner, enkla, vid inträdet i fertilt tillstånd, 

 i sin tillväxt begränsade. De fertila cellerna bilda en lång sam- 

 manhängande eller genom vegetativa celler sparsamt afbruten 

 rad, som vanligen intar grenens mellersta del, stundom sträc- 

 ker upp nära spetsen, men aldrig ut i denna. De äro på sin 

 höjd 2 gånger så långa som tjocka, vanligen lika långa som 

 tjocka. I de nedersta fertila cellerna i dylika kedjor har jag 

 stundom funnit svärmarne betydligt, nästan dubbelt större än 

 i de öfriga: tafl. V, fig. 22. Nedanför den fertila regionen 

 ])ildas dessa grenar af celler med väl utvecklad kloroplast, 

 1' 2 — -^ gånger så långa som tjocka. Ofvan den fertila regionen 

 är cellernas längd ungefär densamma, men deras kloroplast 

 svagare utvecklad. ( Bes krif ningen efter lefvande och i sprit 

 förvaradt material). 



FiJreliomst. Växer fäst på klippor, Balanidskal eller krust- 

 formiga kalkalger ofta tillsammans med A. centralis (Lyngb.) 

 Kjellm. i nedre och mellersta delen af litoralregionen, i fritt haf, 

 på temligen öppen kust, bildande små, men ganska täta bestånd. 

 Funnen fertil under våren, i början af april månad. 



Uthredning. Bohuslän, Fiskebäckskil vid Flatholmen. 



B. Rami hamati et incurvati deficientes. 



a. Axes stolones pemulantes, novas frondes emittentes 

 prpesentes. 



14. Acrosiplionia stoloiiifera Kjellm. mscr. 



A. epiphytica stolonifera; cfespite penicilliformi, densiore, inferne 

 laxius complicatti, vix fasciculato, flavo viridi, inferne pallescente, circa 

 2 cm. alto ; strato basali nullo; ramis principalibus iufra apices 25 i . 

 crassis, superne peracla divisions intercalari e cellulis diametro breviori- 

 bus ad siiba?qiialibiis contextis, parce, fere unifonnifer subcorymbose ra- 

 niosis; ramis ramulisque vagis vel per spatia unilateralibus, rectis, non- 

 nuUis longioribus, erecto adpressis, noniiiillis brevioribus, patentibus, iis 

 ejusdem ordinis crassitudine valde ina^qualibus, interdum axi matricali 

 usqiie diiplo lenuioribus ; cellulis fertilibus in media parte ramorum 

 saltim dnplicis ordinis ad coinplures seriatis, crassitudine valde dissimi- 

 libus, diametro brevioribus ad diiplo longioribus. Tab. VI. 



