BIHANd TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND. 18. AFD. III. N:0 5. 93 



som tjocka eller ofta kortare än tjocka. Cellerna äro cylin- 

 driska ofta med de vid den interkalära delningen uppkomna väg- 

 garne snedt riktade mot cellens längdaxel; tafl. VII, fig. 4. De 

 långa toppcellerna hafva en svagt klubblik form; tafl. VII, fig. 5. 



Äldre celler bafva omkring 3 /[(. tjock yttervägg. Afven 

 tvärväggarne förtjockas starkt. De långa toppcellerna äro 

 temligen starkt förtjockade i spetsen med väggens inre yta 

 oregelbundet vågig; tafl. VII, fig. 5. 



Kloroplasten är i det närmaste af samma byggnad ocli 

 form som hos föregående art. I yngre celler äro dock möjligen 

 maskorna bredare och masköppningarne något mindre. Pyre- 

 noiderna äro större hos denna art än lios A. 7Ja?//f/a K.tellm.; 

 jfr. tafl. VII, fig. 6—7. 



Hos denna art förekommer mycket ofta, att de långa topp- 

 cellerna bortdö och ersättas af en af det öfversta segmentet 

 afskild kort cell; tafl. VII, fig. 8. 



Rotsystemet är betydligt svagare utveckladt än hos före- 

 gående art, men rötterna utgå dock temligen högt upp i skott- 

 systemet. Rötterna äro finare än skotten, men skillnaden är 

 obetydlig. De äro tjockväggiga med svagt utbildade kloro- 

 plaster. Upplagsrötter äro talrika, utbredda på underlaget 

 och löpande om hvarandra, i spetsen mer eller mindre rik- 

 greniga med grenarne bildade af korta, tjockväggiga, stärkelse- 

 rika celler, hvilka ofta äro så starkt äggformiga eller afrun- 

 dade, att grenen blir nästan perlbandslik, ehuru olikformigt. 

 Upplagsrötternas toppdelar likna närmast de rotspetsar, som 

 äro af bildade på taflan VII, fig. 20, ehuru cellerna äro kor- 

 tare och mera ntbugtade. Upplagsrötter med nästan paren- 

 kymatiskt utbildade toppar gifves det också. 



De fertila cellerna äro radade i axlar af åtminstone två 

 ordningar och bilda en till flere längre eller kortare rader i 

 samma axel; tafl. VII, fig. 9. De äro från lika långa som till 

 dubbelt längre än tjocka; tafl. VII, fig. 10. Poren är belägen 

 i olika regioner af ytterväggen än alldeles under öfre tvär- 

 väggen än omedelbart ofvan undre tvärväggen, än omkring 

 niidten. I till hvarandra gränsande celler vända porerna oftast 

 åt olika hall. (Beskrifning efter lefvande, i sprit förvaradt och 

 torkadt material). 



FöreJcomst. Denna art har jag funnit växa på gammalt 

 pålvirke i bryggor, nära vattenytan, bildande små bestånd. I 

 slutet af juni var den vid fyndorten fertil. 



