BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND. 18. AFD. III. X:0 5. 95 



skrifniiig af växten. Jag skall dock lemna några uppgifter 

 ora den, som belysa dess förhållande till de närbeslägtade ar- 

 terna. 



Växten bildar omkring 2 em. höga tnfvor, som äro nästan 

 half klotformiga, glesare eller tätare och bestå af talrika, nä- 

 stan ända till basen fria, fina knippor, som dels äro enkla, 

 svagt klnbblika dels uppre^iadt greniga med smalt pensel - 

 formiga eller klubblika, slutligen i spetsen afrundade grenar. 

 Knipporna är särskilt vid basen jemförelsevis hårdt samman- 

 liltade, men genom de utspärrade eller bågformigt uppstigande 

 slutskotten upptill starkt luddiga. Till färgen är växten 

 klart mättadt gräsgrön. Vid torkning bleknar den något. 

 Den saknar glans. Det för de båda föregående arterna ut- 

 märkande basallagret saknas eller är åtminstone i jemförelse 

 med hos dessa ytterst svagt utveckladt. Liksom A. paUida 

 Kjellm. växer den pa klippor. 



I hufvudgrenarnes förgreningssätt afviker den betydligt 

 från bada de föregående, mest dock från A. pallidd K.ielLxM. 

 Hufvudgrenarne äro vid basen svagt, upptill rikt, dock ej 

 gyttradt, temligen likformigt förgrenade, med skott af flere 

 generationer. De öfre sidogrenarne äro af högst olika rikt- 

 ning, men i allmänhet utspärrade, tillbakabcijda eller bågfor- 

 migt uppstigande. Grenarne af samma ordning äro olika langa 

 och olika rikt förgrenade, en del enkla, en del upprepadt gre- 

 niga med tätt utgående grenar. Alla de i hufvudgrenarne 

 ingående axlarne äro af föga olika tjocklek. Sin största tjock- 

 lek uppnå axlarna i skottsystemets öfre tredjedel. Här finnas 

 axlar eller axeldelar, som hafva en tjocklek af 30 u. De öfre 

 slutgrenarne äro i allmänhet korta, vanligen jemntjocka eller 

 svagt afsmalnande mot spetsen. Hufvudgrenarne och deras 

 nedre långa grenar äro mer eller mindre starkt slingrade om 

 hvarandra. 



Hufvudgrenarne bildas nedtill af celler, som äro 1' ^ — 3 

 gånger så långa som tjocka; upptill går i de gröfsta axlarne 

 den interkalära delningen stundom så långt, att celler upp- 

 komma, som äro ända till dubbelt kortare än tjocka. Vanligen 

 äro dock här cellerna ungefär lika långa som eller VU gång 

 längre än tjocka. 



Kloroplasten synes vara ganska tjockmaskig med jem- 

 förelsevis stora pyrenoider. Kroppsväggens tjocklek är icke 

 anmärkningsvärdt betydlig. 



