BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 18. AFD. III. N:0 5. 97 



Kg. i Spec. Alg. sid. 420. Den senare synes åtminstone del- 

 vis vara Conferva lanosa Roth. 



Habitnellt har A. homhycina Kjellm. ganska stor likhet 

 med Spongomorjiha midtifida Kg. Tab. Phyc. IV, sid. 18 tafl. 

 84, fig. II, men denna är efter de af Kutzing angifna måtten 

 vida finare, nästan dubbelt så fin som A. homhycina Kjellm. 

 Jag är derför kommen till den åsigten, att hvad som i litte- 

 raturen och i samlingar går under namn Cladophora, Spongo- 

 morplia, lanosa, innefattar en hel del former, hvilka äro så 

 starkt differentierade, att de böra uppföras såsom skilda arter. 



Artheskrifning. Växten bildar rika, täta, nästan klot- 

 formiga, på andra alger fästa tufvor, hvilka i genomskärning 

 äro åtminstone 6 cm., till färgen blekt gulgröna med dragning åt 

 brunt, svagt silkesglänsande och temligen starkt slemmiga, 

 så att de vid torkning på papper fästa till hela sin utsträckning 

 hårdt vid detta. Efter torkning blir växten till sin nedre 

 och större del blek, hvitgrön med ett klart och temligen mörkt 

 grönt bräm. De sakna då det slemöfverdrag och den slem- 

 glans, som utmärker A. lanosa (Roth) J. G. Ag. Tufvorna bestå 

 af mycket talrika, frän ett svagt utveckladt centrum stråligt 

 utgående, långa, mycket slaka, fina, upptill afsmalnande enkla 

 eller greniga, sinsemellan nästan fria eller löst förenade, svagt 

 sammanfiltade eller nästan fullt rediga knippor; tafl. VIII, fig. 

 1 — 2. Från de föregående arterna är den habitnellt mycket 

 väl och, i lefvande tillstånd åtminstone, mycket lätt skild. 



Hufvudskottet har jag alltid funnit upplöst så väl i spetsen 

 som vid basen, och ofta med slutcellerna mer eller mindre 

 starkt omdanade. Stundom bestå dessa hufvudskottrester en- 

 dast af ett ringa antal celler, stundom äro de längre och i 

 detta fall mera säkert att antaga såsom hufvudskott. I senare 

 fallet äro de vid basen omkring 20 u. tjocka och tilltaga något 

 ehuru obetydligt mot spetsen, och bestå af mycket tjockväggiga, 

 IY2 — 3 gånger så långa som tjocka celler. De utsända ett få- 

 tal rötter och några hufvudgrenar, hvilka vid basen hafva 

 samma tjocklek som hufvudskottet och bildas äfven de i denna 

 region af mycket tjockväggiga celler, som dock äro längre i 

 förhållande till tjockleken än hufvudskottets celler. Växtens 

 gröfsta axlar hafva en tjocklek af 28 ^/. Af hvilken ordning 

 dessa äro, kan jag ej ange. 



Hufvudgrenarne äro sparsamt, glest och ojemt greniga. 

 Sidogrenarne äro strödda med mycket starkt vexlande diver- 



7 



