BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND. 18. AFD. III. N:0 6. 17 



Betula vernicosa, vanligen mellan 2 och o m. 



Älniis glniinosa. 



Piuus Ähies, 1 individ, V, m. liögt, på s. sidan. 



Carex canescens, v. sidan. 

 » leporina. 



» Pseudocyperus, i utkanten af skogen, på v. sidan. 

 » aciifa, v. sidan, något längre in än föregående. 



Foa ser otina. 



Air a ccesjntosa, v. sidan. 



Agrostis vidgaris. 



Phleum pratense. 



Bcddingera arundinacea, s. och v. sidd. 



Srachythecium alhicans, v. sid. 



PolytricJuim juniperinum. 



Den trädlösa, centrala grusryggen bär: 



Taraxacum officinale, blad. 



Solanum Dulcamara, enstaka. 



Epilohium angustifolium, strödd-talrik, mest på v. sid. 



Rubus Idmis, mest på v. sid. 



Fr ag aria vesca, på v. sidan en till hälften täckande matta 

 bredvid ett stort bestånd af Urtica dioica. 



Piumex Acetosa, bladrosetter. 



Urtica dioica, ett yfvigt bestånd med rundad omkrets, på 

 v. sidan. F. ö. små, enstaka bestånd. 



Phleum pratense, mest på v. sidan. 



Af dessa ha med all sannolikhet Puhus Idceus och Urtica 

 dioica spridt sig härifrån nedåt i skogen; af Callmé äro de 

 anmärkta såsom år 1886 förekommande endast å grusryggen. 

 Samma är väl antagligen förhållandet med Epilohium angusti- 

 folium (och Taraxacum?). 



På skärets vestra sida var vegetationen rikare och ar- 

 terna flera, än på östra. Till detta förhållande skall jag 

 sedermera återkomma. 



Skären 2 och 3, mindre, belägna söderut. 



Undersökta den 1 Sept. 



Mycket smala och låga. Ligga i rät linie och nära intill 

 hvarandra med sträckning i n.v. — s.o. 



På skäret 2, som ligger längst i norr, fans ingen vegeta- 

 tion (med undantag af på stenarna i vattenbrynet fastade 



2 



