62 A. Y. GREVILLIUS, VEGETATIONENS UTVECKLING PA HJELMAR-ÖARNE. 



Stellaria media, Polygomim lapathifoUum incanum. För öfrigt 

 förekommo närmast bölj gränsen följande arter (somliga i 

 smärre bestånd), hvilka, i allmänhet strödda-tunnsådda, till- 

 sammans bildade en frodig och temligen tät vegetation: 



Taraxacum officinale, 



Senecio vulgaris. Närmast böljgränsen, i sanden, hade 

 några smala, täta bälten af groddplantor sedan försommaren 

 skjutit upp; blomkorgarna voro i begrepp att slå ut. Ett 

 litet stycke högre upp fans ett bälte af endast gamla, i det 

 närmaste öfverblommade individ. 



Myosotis c(espitosa, 



Solanuni Didcamara, 



Cicuta virosa, 



Banunculiis Flammula, 



Nasturtiii m palustre, 



Lysimackia vulgaris, ungefär 1,3 3 m. hög, bildande små, 

 täta bestånd. 



Lyfhrum Salicaria, 



Epilohium. palustre, 



Potentilla norvegica, enstaka. 



Ptumex domesficHS. enstaka. 



Fopidus tremula, 



Salix cinerea, 

 » caprea, 

 » aiirita, 

 » nigricans, 



Älisma plantago, 



Jiincus silcaticHS, 

 t> alpinus, 



Scirpus lacustris, 

 silvaticus. 



Eleocharis palustris, 

 -> acindaris, 



C ar ex a c ut a, 



Älopecuriis genicidatus, 



Baldirigera arundinacm, 



Phragmites communis, 



Ceratodon purpnreus. 



Xägot högre upp, i torra sanden, och fortfarande på det 

 sedan <s() nyvunna området växte följande, mest strödda- 

 tunnsådda arter, inåt bildande öfvergången till högsta bältet: 



