6fi A. y. GREVILLIUS, VEGETATIONENS UTVECKLING PÅ HJELMAR-ÖARNE. 



Geraninm JioherticDiiim, mest på sjelfva grusåsen; enstaka 

 äfven långt ned vid stranden. Isynnerhet mera i söder 

 förekomnio många bladrosetter, afsedda för nästa år; äfven 

 frnktifieerande i frodiga individ. 



MaJacliium aquaticum, 



Sednm acre, 



JEpllohiuni angustifolium, längst i norr rikKg, eljest spridd- 

 på många ställen riklig; håller sig isynnerhet på sjelfva 

 grnsryggen eller strax på sidorna om densamma. 



Fragaria vesca, längre upp. 



Potentilla norveglca, 



Polygonum lapathifolium^ många små individ i vegetationens 

 utkanter, 



Urtica dioica, enstaka högt uppe pä grusryggen, 



Popidus tremula, 



Salix caprea, 

 » cinerea, 



Betula verrucosa (ett inemot 5 meter högt träd mätte 45 

 cm. i omkrets vid marken), 



Ahius glutinosa, mycket sparsammare än Betida, 



Phragniites communis, 



Pldeum pratense, 



Ceratodon (och andra mossor). 



Mot söder blef näset ånyo smalare ; trädvegetationen aftog, 

 vegetationen blef äfven i öfrigt magrare, och formations- 

 bildningen upphörde så småningom. På denna del antecknades 

 följande mest enstaka arter, i ordning (ungefär) från noiT 

 till söder: 



Pinus Abies, 1 individ nära grusryggen, längre i s. några 

 små individ på v. sidan, 



Filago montana, enstaka som föregående, 



Solidago Virgaiirea, mycket enstaka, 



Ärtemisia Äbsinthium, 



Pinus silvestris, enstaka, 



ScuteUaria galericulata, börjar uppträda i de sydligare 

 delarna af det smala näset, nära den mellersta gamla holnu-ii, 



Taraxacmn officinalc, 



Sonchus arvensis, 



Turritis glahra, 



Da ef 1/1 is glöm crata , 



IxciHiincidus Flammula. 



