70 A. Y. GREVILLIUS, VEGETATIOXENS UTVECKLING PA UJELMAR-ÖARXE. 



Epilohium angnsiifolinm, Solidago och Tnrritls; undervegetation 

 saknades. 



På östra sidan utgjordes stranden ytterst, på ungefär 7 

 steg, af nästan naket grus, höjande sig ungefär ^/^ meter 

 öfver vattnet. Därinnanför blef marken mera flack. Omedel- 

 bart innanför det nakna gruset kom ett Salix c/nerea -bälte, 

 högt, tätt och temligen bredt, med klen undervegetation. 

 Därinnanför vidtog ett bälte af 4 ä 5 meter höga BetuJa 

 verrucosa (mest) och Abnts glufinosa, med undervegetation 

 nästan endast af gräs och mossor; samt, mera inåt, af in- 

 blandad, 2 å 3 meter hög Finns silrestris (icke öfver 6 år 

 gammal). Innerst kom äfven på denna sida ett högörtsbälte, 

 delvis på marken, som torrlagts 1882. — På östra sidan, 

 ungefär vid 1882—86 års strandlinie, förekommo: 



Ärteniisia Ähsinthium, 



Tussllago Far far a, 



Solanmu Diäcamara, 



Scrophularia noclosa, 



Lytliru m Sa Ii ca ria , 



Epilohium angusfifolium, 



Lathyrns silvestris, etc. 



Längre in, på östra sidan, förekommo bland andra: 



Hieraciu m aiiricu la, 



Calliina vulgaris, ett frodigt, gammalt individ, troligen 

 strax ofvan ^2 — 86 års strandlinie, bland Salix cinerca, S. 

 nigricans och Artemisia Ähsinthium. 



Vida Cracca, 



Urtica dioica, 



Salix pcntandra etc. 



På det smala näs, som utgör fortsättningen i söder af 

 den gamla södra holmen, antecknades följande arter, alla 

 enstaka : 



Sonchus arvensis. 



Tussilago Farfara. 



Sola)mm Didcamara. 



Fopidus tremula. 



Salix caprea. 



» cinerea, några buskar. 



Betida verrucosa. 



Carex acuta, ett litet bestånd midt uppe på grusryggen. 



Calamagrostis lanceola ta. 



