BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND. 18. AFD. III. N:0 6. 107 



holmarna, på livilka ett stort antal — betydligt större än år 

 1886 — endemiska, från de äldre partierna invandrade arter 

 uppträda. 



Största delen af de invandrade nya arterna äro strand- 

 växter; dock förekomma äfven skogs växter, såsom Pyrola 

 secunda och P. minor, åtskilliga ormbunkar etc. — Af ven 

 förekomsten af Callima vulgaris (1 individ på södra delen af 

 Grundholmarna) torde förtjena påpekas. 



Icke blott art- utan äfven — och detta i ofantligt mycket 

 högre grad — individmängden har tilltagit på de nya skären 

 (resp. de nybildade delarna af de gamla) sedan 1886. De 

 fleråriga örterna och isynnerhet starrarterna bilda ofta yfviga 

 bestånd. Likaledes äro många buskar och träd tätt bestånds- 

 bildande. Afven 1-åriga örter bilda stundom mycket täta, 

 frodiga bestånd, så t. ex. Bidens trijKirtita, Polygonum ani- 

 phihium terrestre, lapaihifolium, Hydropiper. — De flesta arterna 

 hade visserligen endast strödda-enstaka individ; men som 

 dessa dock i allmänhet stodo tätare än år 1886, och då, såsom 

 nämdt, arterna betydligt tilltagit i mängd, hade dock jiå de 

 flesta skär en mer eller mindre sammanhängande vegetations- 

 matta bildats. 



Hand i hand med denna förökade individraängd går ut- 

 bildningen af olika formationer. Dock är icke på alla skär 

 formationsdifferentieringen tillfinnandes. De lägsta, af vattnet 

 tidtals öfverspolade skären hysa, om de öfver hufvud taget 

 herbergera någon vegetation, en ytterst mager flora, bestående 

 af ett fåtal mycket glest stående arter. Så är t. ex. för- 

 hållandet med de södra Nyckelgrunden. Någon förändring i 

 vegetationens utseende har här icke försiggått sedan 1886 

 (med undantag af att några nya arter trädt i stället för 

 andra som försvunnit). Dessa låga skär komma sannolikt att 

 bibehålla sin fysiognomi äfven för framtiden. 



På de skär, som höja sig omkring V/g m. öfver vattnet, 

 har redan en i allmänhet mer eller mindre täckande vege- 

 tation uppkommit. Arterna äro här talrika och stå tätt, men 

 utan ordning blandade om hvarandra, bildande en oregel- 

 bunden, vågig växtmatta med i hvarandra öfvergående skikt. 

 Det högsta skiktet utgöres vanligen af några få, enstaka 

 stående, smärre buskar. Här ha sålunda ännu icke några 

 särskilda formationer börjat utdifi'erentieras. Dessa skärs 

 (t. ex. skäret 1 af Balgbergen) ringa höjd öfver vattnet torde 



