BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 18. AFD. III. N:0 6. 109 



Särskildt var denna skilnad i växtsättet tydlig med jera- 

 förelse med de på Hjelmarestränderna ymnigt förekommande 

 nybildade alskogarna. Dessa äro ypperligt skyddade mot 

 vindarna genom den strax bakom stående gamla skogen; de 

 skjuta också i höjden med mycket stor hastighet; på 6 år 

 kunna de ofta uppnå 7 meters höjd; stammens tjocklek är 

 däremot förhållandevis ringa. — Undervegetationen i skogarna 

 är i allmänhet mycket sparsam, och, såsom naturligt är, 

 sparsammare, ju tätare skogen är. Den starka beskuggningen, 

 äfvensom de massvis sig hopande löfven hindra uppkomsten 

 af ett sammanhängande växttäcke. Mossorna, som i de yttre 

 bältena uppträda rätt individrikt, äro mycket klent repre- 

 senterade i skogen. Svampar förekomma här och där, mest 

 i de tätaste skogarna (isynnerhet B ol ef k s- arter och Ägaricinéer). 

 Lafvar saknas vanligen alldeles i skogen, utom jDå uppstickande 

 stenar, där isynnerl^et Physcia ccesia uppträder på stora om- 

 råden. (Denna art förekommer, ehuru tunnsådt-enstaka, dock 

 mycket allmänt på skären och på alla regioner af desamma). 

 Den magra undervegetationen utgöres mest af örter, som 

 delvis äro specifikt skilda från vegetationen utanför skogen. 

 Somliga af strandväxterna kunna äfven intränga i skogen 

 (t. ex. Solanum Dulcamara, Fhragmites). De äro här i all- 

 mänhet mycket tynande och enstaka. 



4) Inuti skogen uppträder ofta på de högsta delarna af 

 skäret, trädlösa grusfläckar, beklädda af en mycket sparsam 

 vegetation med delvis karaktäristiska ingredienser (isynnerhet 

 Epilohium angiistifolnim, Rnbus Idceus, Fragaria vesca, Urtica 

 dioica, Phleiim pratensé). Dessa fläckar motsvaras på Ersön 

 och Grundholmarna af det högörtsbälte, som upj)träder närmast 

 nedanför den gamla strandvallen. 



Formationerna visa alltså på de skilda skären åtskilliga 

 omisskänneliga släktdrag. — Deras uppkomst och utbildning 

 är sannolikt i första hand bunden vid terrängförhållanden. 

 — Deras sammansättning ger till känna, att de ännu icke 

 äro fullt utbildade och differentierade. — Någon i vegeta- 

 tionen utpreglad gräns mellan skärens 2 sänkningsområden 

 förefinnes i allmänhet icke ; dock är denna gräns stundom 

 antydd i uppträdande af ett smalt bälte af BetuJa verrucosa 

 eller Pinus silvestris (på Ersön och Grrundholmarne). 



Olikheten i vegetationens sammansättning och utseende 

 på de nybildade Hjelmareskären under åren 1892 och 1886 



