BIHANG TILL K. sv. VET.-AKAD. HANDL. BANDIS. AFD. III. N:0 7. 11 



från bladets bas, sträckande sig mer eller mindre nära spetsen 

 af det under pågående vegetationsperiod utvecklade bladet. 

 Så vidt jag kunnat finna, har bladet icke afslutat sin längd- 

 tillväxt, då sorus redan är mogen åtminstone till betydlig del 

 af sin längd. I tiden för sorus' utveckling skulle alltså denna 

 art skilja sig från de förut nämnda arterna åtminstone de fvra 

 sistnämnda. Detta medför också en olikhet med hänsyn till 

 åldern på den sorusbärande regionen. Denna är hos L. 

 Agardhii Kjellm. bladets äldsta, tidigast utvecklade del hos 

 arterna af den första soraltypen, möjligen också hos L. liicro- 

 glyphica J. Ag. deremot bladets yngsta, senast utvecklade del, 

 hvilket naturligen häntyder derpå, att i senare fallet bladets till- 

 växt nått sitt slut. Samma läge, byggnad och form på sorus 

 har jag funnit hos en del Lamin arior, h vilka upptagas såsom 

 former af L. saccharhia (L.) Lamx, näml. /'. lucmhranacca J. 

 Ag. och f. r/randis Kjellm. Deremot har artens hufvudform, 

 åtminstone den som vid Skandinaviens och speciellt Sveriges 

 kust är den vanligaste och mest karakteristiska, /'. hullata 

 Ag., en soralbyggnad, som mera öfverensstämmer med den hos 

 föregående typer. Anmärkningsvärdt är, att denna senare 

 form är fertil under vintern, just då bladbvtet inledes, under 

 det f. memhranacea J. Ag. anträffas fertil med väl utveck- 

 lade bandformiga sori redan i juni månad och /'. r/rancNs 

 Kjellm. starkt fertil under juli — september. Men så vidt jag 

 har mig bekant, sker bladbytet äfven hos dessa former liksom 

 hos /". hullata Ag. under vintern; jfr. F. R. Kjellman, Hand- 

 bok i Skandinaviens hafsalgflora I. Fucoideee. sid. 24 — 26. Om 

 förhållandet konstant är sådant det nu angifvits, skulle alltså 

 enligt min mening L. Agardhii Kjellm. vara att betrakta 

 såsom representant för ännu en bestämd soraltyp. 



Rörande denna art anser jag mig dock böra anföra, att 

 understundom hos dess bredbladiga form sporangieställningarna 

 åtminstone under växtens senare fertila stadium bilda på hvarje 

 bladyta flere, men alltid få, mediant och i närheten af hvar- 

 andra belägna sori af mycket olika storlek och olika form. 

 Vanligen är det en större i eller nära midtlinien liggande 

 sorus och ett antal mindre mer eller mindre långt aflägsnade 

 från denna och från hvarandra. Soralkomplexen har stundom 

 ett utseende, som skulle den uppkommit genom upplösning af 

 en större primär sorus. Antagligen uppkommer den också 

 stundom så, men i andra fall äro dock de särskilda sori af 



