4 G. ANDERSSOX, VÄXTPALEONTOLOGISKA TNDERS. AF SY. TORFMOSSAR. 



fynd af ^4»c^?M5-bildiiingarne på Gotland och Öland lärde 

 man emellertid för det baltiska området känna ännu en oseil- 

 lation mellan land och haf. Jämte de rent stratigrali- 

 ska undersökningarne har äfven i de nämda arbetena hän- 

 syn tagits till de djurformer, som anträffats i bildnin- 

 gar afsatta under dessa oscillationer mellan land och haf, 

 och till de slutsatser om de klimatiska förhållandena 

 under olika skeden af kvartärtiden, som af dessa kunna 

 dragas. 



Ha sålunda på detta fält intresseväckande resultat vun- 

 nits, så har också å andra sidan en annan del af vårt 

 lands kvartära historia blifvit studerad, nämligen vår floras 

 historia. Växtvärlden ger en fullt ut lika skarp och hastig 

 reaktion på förändringar i klimat och öfriga fysiska för- 

 hållanden som djurvärlden. Det har också genom arbeten af 

 Nathorst, Serxaxder, Tolf, förf. m. fl. allt mer och mer visat 

 sig, att vår flora inkommit i på h varandra följande grupper, 

 hvilkas invandringsväg varit dels sydlig, dels ostlig. Sedan 

 man genom dessa undersökningar lärt känna, i hvilken ord- 

 ning vår vegetations vigtigaste element, våra skogsträd, in- 

 kommit, samt kände, öfver hvilka områden hafvet i olika 

 skeden nått, egde man tydligtvis ett medel att sammanknyta 

 resultaten af de olika arbetena. Genom att studera hvilka 

 delar af den för floran faststälda utvecklingsserien, som finnas 

 inom områden, hvilka under en bestämd tid varit täckta af 

 hafvet. samt genom att efter nyare rationella undersöknings- 

 metoder undersöka de mellan marina bildningar inlagrade 

 torfmossar, som på några ställen i södra Sverige anträff'ats. 

 kunde full visshet ernås om inom hvilka skeden af vår floras 

 invandring de respektive sänkningarne egt rum. Då en växt- 

 arts utbredning öfver t. ex. ett så stort område som Sverige 

 tar en ej obetydlig tid, är ett angifvande af en arts relativa 

 invandringstid endast en ganska obestämd tidsbestämning. 

 Hafsytans sjunkande och stigande kan däremot så vidt man 

 känner anses mera egnad till en exakt sådan, då nämligen 

 t. ex. det postglaciala hafvets maximistånd torde vid samma 

 tid hafva inträffat på alla de punkter, som nåddes af detsamma. 

 Genom att bestämma den vegetations utseende, hvilken vid 

 denna tid inbäddats i torfmossar under olika breddgrader, borde 

 därför en ganska exakt tidsbestämning kunna vinnas och så- 

 ledes möjlighet föreligga till en noggrannare tidsparallelise- 



