BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND. 18. AFD. III. N:0 8. 29 



Då gyttjan är synnerligen egnad att konservera de i 

 densamma inbäddade växtlämningarne, eger man på grund 

 af talrikheten af ekens lämningar all rätt att antaga, att 

 vid tiden för dennas bildning eken varit det vanligaste af 

 de träd som vuxit på de öar, hvilka stucko upp öfver det 

 postglaciala bafvet i den vik, som utgjorde fortsättningen af 

 den nuvarande Askimsfj orden. 



Björkö mosse. På södra spetsen af Björkö — en af de 

 i hafsbandet utanför Göteborg belägna Öckeröarne — ligger 

 en torfmosse, i hvilken för en del år sedan »stampats» torf. 

 Liksom på många andra ställen på kusten har man numera 

 äfven här upphört därmed, på grund af att stenkolen ställa 

 sig bekvämare och billigare än torf ven. Torfgrafvarne voro 

 därför till större delen igenvuxna och mossen vattenfyld. 

 Dess höjd öfver hafvet är högst ett 10-tal meter. 



Torf v en var som vanligt af växlande mäktighet i 

 bäckenets olika delar. I den södra kanten, där mossen var 



Fig. 5. 

 Profil genom södra kanten af Björkö mosse. Se texten. 



lättast tillgänglig, innehöll torfven ett stycke ut från själfva 

 kanten, på ett djup af från ett par decimeter till en meter 

 och därutöfver ett ungefär 10 cm. mäktigt skikt af en ler- 

 haltig gyttja (på ofvanstående figur betecknad med en grof 

 svart linie). 



Genom denna rand delades torfven i en öfre och en undre 

 del, hvilka hvar för sig undersöktes; den öfre på flera olika 

 ställen, den undre på de tvenne ställen, på hvilka den var 

 åtkomlig. Växtlämningar i 



1. den öfre torfven — en svämtorf, bestående af stora 

 massor grenar, frön, knoppar, blad m. m. af landväxter, som 

 af regnvatten och vind svämmats ut i bäcknet — voro 



Quercus sp., ved, grenar, knoppar i stor mängd, bladfrag- 

 ment sällsyntare. 



