36 G. ANDERSSON, VÄXTPALEONTOLOGISKA LXDERS. AF SV. TORFMOSSAR. 



gare, Stachys silvatica, Vicia angustifolia, Galium verum, Cen- 

 taurea jacea, m. fl. örter. 



Mossar kriu^ CJrebbestad. Mossbildn ingår äro i trakten 

 mycket vanliga; de tillhöra tvänne väsentligen olika typer. 

 Det ena slaget är beläget uppe på de urbergsäsar, som genom- 

 draga landskapet, det andra äro de som bildats i dälderna 

 och där alltid hvila på marina sediment. 



Innan beskrifning af ett par utaf de senare lämnas, 

 torde några allmänna anmärkningar om de bägge slagen 

 af mossar och den nuvarande vegetationens beskaffenhet ej 

 vara ur vägen. 



1 de mossar, som ligga uppe på urbergsplatåerna, såväl 

 åt söder som åt norr frän Grebbestad, eger en ganska 

 stor torf beredning rum, h vadan profiler äro jämförelsevis 

 lättillgängliga. Ett egendomligt, och såvidt kändt är, ganska 

 sällsynt förhållande är att torfbiklning i stor utsträck- 

 ning egt rum direkt på det af isen skurade och sedermera 

 af hafvet »rentvättade» urberget. Att sä pass mycket vatten, 

 som erfordras för att torfbildning i något sä när stor skala 

 skall kunna ega rum, kunnat stagnera, torde bero på att ur- 

 berget här är ovanligt litet sprickfyldt. Af torfvens be- 

 skaffenhet kan man emellertid med bestämdhet sluta till, att 

 något hela året kvarstående öppet vatten aldrig funnits a 

 dessa urbergsbäcken under tiden för dess bildning. Detta har 

 haft till följd, att nästan alla växtlämningar utom stubbar 

 och rötter o. d. förmultnat. Utvecklingshistorien synes emel- 

 lertid ha varit, först ett Eriophoreta-Caricetum, på hvilket 

 ibrst hjörk uppträdt sedan fitr och på enstaka ställen — sa 

 t. ex. Längemyr söder om Grebbestad — äfven sparsamt 

 cJi. Öfverallt finner man att denna skogsvegetation af fur 

 afslutat all nämnvärd torfbildning. Skogen själf .synes öfver- 

 allt hafva brunnit, ty stubbar, grenar och kvarvarande stam- 

 delar äro oftast kolade pä ytan. Afven här var jag i till- 

 fälle att se hur ringa för att icke säga intet en sådan skogs- 

 brand invärkat på torfven, i hvilken ej någon askrand eller 

 dylikt, som kunde tyda på att någon del af torflagret brun- 

 nit, kunde anträffas. Jämför för öfrigt det i detta afseende 

 ofvan sid. 26 sagda. 



Det andra slaget af torf bildningar, eller de i dalgän- 

 garne belägna, äro här vida sällsyntare än de föregående; de 

 äro vanligen föga mäktiga och hvila som nämdt på marina 



