46 G. ANDERSSON, VÄXTPALEONTOLOGISKA UNDERS. AF SV. TORFMOSSAR. 



mit, då småningom kärret blitvit så torrlagdt att de träd och 

 buskar, som lättast fördraga vidriga dräneringsförhållanden, 

 börjat växa bland tufvorna på ytan. Till dessa böra björken 

 (B. odoratd) och gråvidena. Förmultningen af de döda väx- 

 terna har emellertid varit så fullständig' att endast mycket 

 resistenta väfnader, såsom björkens starkt suberifierade näfver, 

 blifvit bevarade. — Under de of van beskrifna förhål- 

 landena bevisa de trädlämningar som anträffas ingen- 

 ting alls om den kring mossen växande vegetationens 

 allmänna karaktär, utan endast hvilka trädartade 

 växter — bland dem som ega mycket resistenta delar — som 

 först voro i stånd att lefca på mossens yta. Att i 

 det nu beskrifna förhållandet värkligen ligger en möjlighet 

 till ett oriktigt bedömande af de anträffade växtlämningar- 

 nes värkliga ålder framgår t. ex. därutaf, att jag i en mosse 

 vid Tranås nära Borås i en dylik »björknivå anträffade stam- 

 delar af al samt nötter af hassel, tvänne arter, för hvilka det 

 icke föreligger något som helst skäl att antaga, att de skulle 

 vara invandrade före furen. Den nämda möjligheten växer där- 

 igenom att nästan i regel ofvanpå det skikt, som innehåller 

 björk, kommer ett stubblager af fur med stubbar af växlande 

 dimensioner, beroende pa de lokala dräneringsförhållandena. 

 Genom den försumpning skogen har åstadkommit ha för 

 Spha(/HU))idLTtevna. gynnsamma lefnadsförhållanden uppkommit, 

 och öfver stubblagret af fur har en Sphagnumtorf vuxit 

 upp så länge, till dess det lefvande hvitmosstäcket nått den 

 höjd, att det ej förmått suga upp det vatten, som erfordrades 

 för dess existens. De hundratals mossar med denna byggnad, 

 som jag varit i tillfälle att undersöka från Hallandsås genom 

 Skåne, Halland, Småland, Vestergötland, Dalsland och Bo- 

 huslän ända upp mot norska gränsen, ega i växtgeografiskt 

 afseende nästan intet intresse, ty alla växtgeografiska slut- 

 satser från växtlämningar ur gyttja och torflager, som ej 

 innehålla läraningar af vattenväxter, måste, som jag tror 

 mig ofvan ha visat, upptagas med yttersta kritik och för- 

 siktighet. 



Med full säkerhet kan sålunda ej påstås, att skogar af 

 björk och asp varit de första som vuxit på småländska hög- 



' En mikroskopisk undersökniug utförd med nutidens alla tekniska hjälp- 

 medel ger, som jag vid förberedande försök funnit, möjlighet att fullständigare 

 än man a priori skulle tro komma till kunskap om hvilka växter, som del- 

 tagit i denna torfs bildning. 



